Policejní stanice, dobrý večer.
Chci mluvit s policistou.
Já jsem policistka.
Vy jste policistka?
Neměla byste být doma s rodinou?
Kdo volá?
Říkají mi Svlékač.
K smrti jsi mě vyděsil, Herrero.
Ať jde o cokoli, nepočká to do zítřka?
Našli jsme další oběť.
Almu Álvarezovou.
Pokus o uškrcení.
Přežila.
Ale zřejmě to byl Svlékač.
Člověk by neměl zůstat sám.
Já nejsem sama.
Nemluvím o vás.
Mluvím o Almě Álvarezové.
Každopádně problém už je vyřešen.
Co jste jí provedl?
Jednáte se mnou jako s nějakým zlodějíčkem.
Nevidíte mě. Prostě mě neberete vážně.
Myslíte, že když jste chytli nějakýho blba a označili ho za mě, přestanu zabíjet?
Prosím, povězte mi, co jste jí udělal.
Udělal jsem, co dělám vždycky.
A co budu dělat dál, dokud mě nezačnete brát vážně.
Zatkli jsme Margarita Florese.
Existovaly důkazy.
Očividně jsme se spletli.
„My,“ pitomče? „My?“
Mysleli jsme, že máme co dělat s napodobitelem,
ale dost informací nasvědčuje tomu, že...
Zadrž, Herrero.
Chceš mi říct, že jsem ze sebe na tiskovce udělal blbce a lhal celé zemi?
Je to tak?
Juárezova nemocnice.
Poslouchejte pozorně.
V pokoji 503 máte pacientku, které hrozí nebezpečí.
Jděte k ní.
Prosím. Jděte ji zkontrolovat.
Jsi tam? Nenech mě mluvit samotnýho se sebou, čubko!
Ano, jsem tu. Pardon.
Pardon.
Nerad zvyšuju hlas.
Ptal jsem se, jestli věříš, že by Tito Flores něco takového dokázal.
Tito Flores se přiznal.
Něco mi řekni. Jak jste získali přiznání?
Vymlátili ho z něj?
Ne, náčelníku.
Když Margarito Flores uviděl ty fotky,
z jeho reakce bylo zřejmé, že je vrah. A...
doznání podepsal dobrovolně.
Budou další mrtvý ženský, idiote.
Ale to není jediný problém.
Jeden novinář z La Independencia.
Má víc informací, než by měl mít.
Co nevidět je zveřejní,
a já potřebuju, aby mě nechal v klidu dělat mou práci.
A já kurva potřebuju, abys Svlékače našel.
Vše máte přímo před očima,
jen nevidíte, co vidět nechcete.
- Co nechceme vidět? - Ne.
Nebudu za vás dělat vaši práci.
Vy dělejte svou práci. Já budu dělat svou.
Nechme si to hezky rozdělené.
Vím, že Tito Flores nemohl ty ženy zabít.
Proč?
Protože nebyl důkladný.
Nebyl pozorný.
Svlékač je.
Děkuji.
Jsem jediný, kdo je vidí.
To proto jste byl na pohřbu Paoly?
Paní policistko? Paní.
Ano.
Snažili jsme se o resuscitaci,
ale pacientka Álvarezová zemřela.
ŽENY V MODRÉM
Nejspíš si jen někdo dělal srandu.
- Znal jméno Almy Álvarezové. - Řekl jsem, ať ten případ necháte být.
Taky jste řekl, ať zvedám telefony, což jsem dělala!
A zanedbávala tak manžela i děti.
Plnila jsem váš rozkaz brát telefony, když ten muž zavolal, tak mi neříkejte...
Řekl jsem, ať berete telefony, ne ať uvěříte prvnímu šmejdovi, co zavolá!
- Doma vše v pořádku? - To není vaše věc!
Není! Ale vy jste teď hysterická.
Ještě abych nebyla.
Právě jsem mluvila s mužem, který tvrdí, že je Svlékač a zabil Almu.
A v nemocnici mi řekli, že právě zemřela.
Koukněte. Nechte mě to vyšetřovat, ale vy se držte dál.
Když to někdo zjistí, je konec. To chcete?
Vím dobře, jaké to je, být posedlý vlastní pravdou, ale...
Nemůžu uvěřit, že tohle vypustím z úst,
ale pravidla mají svůj důvod.
Teď vám jako váš nadřízený přikazuju jít si odpočinout.
Tu máte.
Na co to je?
Abyste dokázala čelit čemukoli, co se děje doma.
Byla ta oslava fajn?
Ne, nebyla fajn.
Takže jsi na ni šel.
Jo, jasně.
Já taky. A neviděla jsem tě tam.
Dlouho jsem se nezdržel.
Tak kam jsi šel?
Proč se ptáš?
Je skoro půl čtvrté ráno.
Kam jsi šel?
Šel jsem s pár klienty do klubu.
Proč?
To je jedno.
Marío, říkám ti pravdu.
Tak dobře. Zavři dveře.
Už jsem myslel, žes letos šla ke konkurenci.
Všechno nejlepší.
Děkuju, done Ismo.
Jak to oslavíš?
- Jako vždy. Doma s rodiči a bratry. - Letos pro tebe mám něco extra.
- Jo? - Jo.
Broskvový dort.
Dle službukonajícího lékaře zemřela v noci.
- Respirační selhání. - Jistě.
A jak se to kurva mohlo stát, když byla v nemocnici?
Jak to mám vědět?
Měla v krku nádor. Možná se udusila.
Ne.
Operovali ji a byla v pořádku.
Víme něco o její rodině?
- Nejsou z města. Nemluvili jsme s nima. - Ani nemluvte. Nekontaktujte je.
Tohle zůstane mezi náma. Jasný?
Na stanici nikdo další nebyl. Jen já.
Tvůj výraz chápu.
Nevyspala jsem se.
Musíme něco udělat.
Když policie neobnoví vyšetřování, Svlékač bude zabíjet dál.
Mluvila jsem s Romandíou, pomůže nám.
Na něj pozor.
Je náš velitel, ale na naší straně být nemusí.
Mluvíte německy?
Kde je vchod muzeum?
- Kde je vstup „do“ muzea... - „Do muzea?“
- Tak je to správně. - Děkuji.
Dovedu vás tam.
- Tak co víme? - Že jezdí autem s bílou střechou.
Skvělý. Víš, kolik aut s bílou střechou je v tomhle městě?
Nemáme SPZ ani přístup k vyšetřování. Jak poznáme, které je jeho?
- Jedna možnost tu je. - Jaká?
Naší prací je třídit složky.
Nikoho nezarazí, když si nějaké složky vyžádáme.
Pak můžeme data pročistit,
vyfiltrovat je podle roku výroby a místa registrace
a porovnat je podle trestních záznamů, pohlaví, věku...
To potrvá věčnost.
Je to nápad. Co navrhuješ ty?
Všechny víme, že tlačit na policii jde v téhle zemi jedině přes média.
Takže zase půjdeš za Lucasem.
Necháš si ten pohled?
- Vždyť tě nechce vidět... - Třeba nechci já.
Každopádně teď nejde o mě a Lucase.
- Co chceš lidem sdělit? - Pravdu.
Že policie zatajila Alminu smrt.
To nevíš jistě. Nejsi lékařka.
Akorát na policii vrhneš špatné světlo.
S tím policie pomáhat nepotřebuje.
- Šéfe? - Pojď dál, Lucasi.
Posaď se, Lucasi.
Lucasi, volal mi Emilio Escobedo.
Požádal mě, ať tvůj článek o pár dnů pozdržím.
- Ne, musí se vědět, že je Svlékač volný. - Ano, Lucasi.
- Ne, přeci... - Prosím. Necháme je dělat jejich práci.
Než svěsíš hlavu, mám pro tebe podstatnou informaci.
Když teď všichni mluví o vrazích.
Goyo Cadenas se chystá vydat knihu, kterou napsal ve vězení.
Kdo je Goyo Cadenas?
- Trvalo ti to. - Jo.
Přišel jsem, jak jen to šlo.
Nejsi můj jediný starý kámoš.
Tomu sám nevěříš.
Vypadáš dobře.
A ty vypadáš děsně.
Ty máš teda kštici.
A co ten knírek?
Vypadáš úplně jako buldok.
No tak.
Myslíš, že o tebe s tímhle zevnějškem zavadí ženská?
Už dost. Nepřišel jsem řešit svůj vzhled.
Dobrá. Tak na to zapomeň. Nic ti neřeknu.
- Ani nevíš, o jaký případ mi jde. - Je mi to jedno.
Už nejsi detektiv.
Alma Álvarezová.
To, jak umřela. Nepřipomíná ti to ostatní oběti Svlékače?
Ne. Protože Alma Álvarezová zemřela na nedokysličení.
Myslím, když ji našli.
Koukni, neměl bych ti to říkat,
ale v noci Svlékač zavolal na stanici.
Co to povídáš?
Nedělej blbýho, Urieli. Znám tě.
Chceš tvrdit, že si jseš naprosto jistej, že je Svlékač mrtvej?
To nejsem ani já.
Jméno neznámé.
Pilar Valdezová.
Arantza Ruizová.
Lucía Martínezová.
Nora Menéndezová.
Paola Machadová.
Alma.
- Zdravím. - Promiňte, paní.
Ronalde, nenechávej to tam, prosím.
Jo, jo. Hned jsem zpět.
- Dobrý den. - Dobrý.
- Jak se vede? - Dobře, díky.
V noci tu byl můj šéf a zapomněl si kabát.
- Nikdo tu nic nenechal. - Podíváte se?
Je dost roztržitý a asi ho někde odložil.
Ale je členem tohoto klubu. Jmenuje se Alejandro de la Torre.
Tu informaci vám nemohu dát. Pardon.
Mohla byste zkontrolovat knihu hostů.
Třeba v ní najdeme jeho jméno a hotovo.
Na shledanou, paní.
- Na shledanou. - Sbohem.
Ronaldo! Ronaldo!
Teď jsem říkala, ať to tam nenecháváš. Věděla jsem proč.
Teď musíme za vedoucím.
- Dobře. - Děsný.
Haló. Je tam někdo?
To jsi zvládla sama za dvě hodiny?
Za hodinu a 54 minut.
Co to tam máš? Máminu závěť, kde všechno odkazuje tobě?
Nic zvláštního. Co je?
V pohodě. Všichni máme tajemství.
Důležitý je, že Ángeles ze seznamu všech majitelů aut vytáhla jedno jméno.
Jdeme za Romandíou.
- Proč zrovna za ním? - On jediný může promluvit s Gerardem.
A je na naší straně.
Romandía má jedinou stranu. Svou vlastní.
Je ochotný za nás dát výpověď.
Ty tomu fakt věříš?
Moc dobře ví, že když vykopnou nás, tak i jeho. Nikdo ho tu nechce.
A právě proto mu věřím.
Já bych na chlapy, kterým ty věříš, moc nesázela.
Už jdu!
- Otevři. - Moment!
Chci si lehnout. Jsem unavená.
Zlato?
Co jsi tam dělal?
Nic. Uklízel jsem ten binec.
Pojď. Něco ti ukážu.
Sáhni si, jak tvoje dítě kope.
Dej ruku sem.
Cítíš to?
Ukaž.
Gerardo, proč tohle pořád děláš?
Jen jsem to zakládal, ale neboj.
Případ je uzavřený.
Co kdybychom šli na procházku?
Tohle pusť z hlavy.
Co je?
Co je, Gerardo?
- Co je? - Natáhni se.
Prospěje ti to, zlato. Gerardo.
Omlouvám se. Musím jít.
Kam jdeš, Gerardo?
Jdeme vám to ukázat, protože vám věříme.
Takže jste si tu udělaly soukromý štáb?
Jsem ohromen.
Ohromen ve smyslu „dobrá práce“,
nebo ve smyslu „máte padáka“, pane?
Ohromen ve smyslu:
„Modlete se, ať nikdo nahoře nezjistí, co se děje tady dole.“
Co máte dalšího?
No, Svlékač jezdí jedním z těchhle aut.
Víme, že v naší zemi jezdí 3 452 aut tohoto modelu s bílou střechou.
V našem městě to číslo klesá na 1 826.
Pořád moc.
Proto jsem shromáždila údaje o možných vlastnících, modelech a letech.
Vyřadila jsem auta registrovaná na ženy a zdravotně postižené
a pak jsem prověřila, kdo z nich má záznam v rejstříku.
Především za násilí vůči ženám.
Dvacet šest jmen, ale jen jedno zaujalo mou pozornost.
Andrés López.
Má několik pokut za parkování, za rychlou a za bezohlednou jízdu.
Víc bych se soustředil na záznamy spojené s domácím násilím.
Já ne.
Při vší úctě,
Andrés López vršil pokuty až do doby před sedmi týdny.
To bylo týden před první vraždou.
Když vraždíte, začnete být opatrnější.
Nechcete, aby vás zastavil dopravák.
- A kde tohohle příkladného občana najdu? - V tom je právě problém.
Známe jen poštovní přihrádku a potřebujeme příkaz.
To zařídím.
POŠTA
- A to je pro vás. - Zdravím, drahá.
Zdravím.
Jsem kapitán Octavio Romandía.
Co pro vás můžu udělat, kapitáne?
Spoustu věcí.
Momentálně můžete otevřít schránku B-403 na jméno Andrés López.
Potřebujete příkaz k prohlídce, abych...
Já věděl, že jste čestný člověk.
Můžu vám říct tajemství?
Řekněte.
Asi je to Tlalpanský svlékač.
Nepovídejte.
Povídám.
- López, ano? - López.
Chviličku.
Už sedm týdnů nepřišel.
Jémine.
Děkuji za vaše služby, drahá.
Výborně.
Drahoušku.
Všechno nejlepší, Gabino.
Díky, mami. Jdu moc brzo?
Podívej.
- S kým to mluvíš, Tomaso? - S nikým!
- Můžu dál? - Zatím ne, zlato.
Ještě počkej, než se situace uklidní.
Co tady děláš?
Víš moc dobře, co tady dělám.
- Nejsi tu vítaná. Sbohem. - Takhle se sestrou nemluv.
Chceš oslavu? Jdi si ji udělat se svýma novýma kámoškama. Dělej. Šup.
Běž dovnitř.
Říkám běž dovnitř!
- Ano, prosím. - Běž.
Drahoušku,
nemysli, že nevím, jak je tohle pro tebe důležité.
Ale je to tvůj otec, Gabino.
Buď trpělivá.
- Tomaso, mluvím s tebou! - Už jdu.
Zlatíčko...
odpusť mi.
Všechno nejlepší, Gabino. Odpusť mi.
Gabino!
Kreténe!
- Opatrně, kudrnko. - Promiň.
Všechno nejlepší.
Děkuju.
Něco pro tebe mám.
Jen kýč, ale připomnělo mi tě to.
Není to kýč.
Škoda že jsem vyhodila ten dort.
Hele, neposlouchej je.
Pokračuj v tom, co děláš. Je to moc důležitý.
Tys byl v domě?
Věděl jsi, že mě nepustí dovnitř, a nic jsi neřekl?
Co jsem měl říct, kudrnko?
Neposlouchají mě.
Mohl jsi to aspoň zkusit.
Gabino!
Ahoj Marío. Chci ti říct něco o Gabině.
Tak já tě nechám být.
Myslím, že mě manžel podvádí.
Zase.
To je obvyklé.
V Mexiku je míra recidivy 27 %.
Pravděpodobnost, že došlo k recidivě, je tedy hodně vysoká.
To není případ, Ángeles.
Tohle je můj život.
Ano.
Promiň.
Ne, ty promiň.
Ty za nic nemůžeš.
Jak můžu poznat, že došlo k recidivě?
Změnilo se od prvního přečinu nějak jeho chování?
Nejdřív ano,
ale pak nejspíš ne.
Projevil někdy lítost nad spácháním přečinu?
Ne.
Přiznal alespoň spáchání přečinu?
Ne.
Pak je pravděpodobnost recidivy extrémně vysoká.
Ale jestli to chceš vědět jistě, měla by ses ho zeptat.
Cos mi chtěla říct o Gabině?
Hodně štěstí, zdraví, hodně štěstí, zdraví,
hodně štěstí, milá Gabino, hodně štěstí, zdraví.
Všechno nejlepší!
Děkuju.
Něco tu chybí.
Bravo! To je ono, Gabino!
Děkuju.
Jak víte, že mám narozky?
- Řeklas nám to první den na akademii. - Pamatuješ si to!
Já ne. To ona.
Ano, 6. dubna 1945. To je tvoje datum narození.
Děkuju.
Není zač.
Blahopřeju.
Už jsme prošli všechno.
Něco nám uniklo.
Co znamená „169“?
Hele, Gerardo, tohle může být jen náhoda.
Značka na stromě v městském parku.
Mohl to udělat kdokoli.
Mohla tam být, už než jsme našli tělo.
Gerardo.
Gerardo!
Vím, že jsi pod obrovským tlakem.
Ale neměli bychom tu být.
Měli bychom okamžitě odejít,
začít sbírat fakta a nefantazírovat...
Pojď sem.
Tady to máš.
Sto šedesát devět.
Lásko, přišla za tebou Valentina. Myslely jsme, že se vrátíš dřív.
Víš, co uděláme? Školu. Jako...
Ahoj.
Co?
Miluju tě.
Já tebe taky.
Hele, dala bys nám minutku?
Jde o práci.
Nuda.
- Jasně. - Děsný blbosti.
Tak jo.
- Buď tu jako doma. - Díky.
Líbí se mi.
Řekni, co potřebuješ, a odejdi.
Svlékač zavolal na stanici.
Dobrý večer.
To je překvapení.
Co tu děláš?
Kdes byl včera v noci?
Jak jsem řekl.
V klubu.
To není pravda.
Ano.
Dobrá. Ne, nešel jsem do klubu.
Šel jsem do kabaretu.
Neřekl jsem to, protože jsem věděl, že se naštveš.
S kým jsi tam šel?
S nějakými klienty.
Se kterými?
Marío, prosím.
To není důležité.
- Proč jsi mi lhal? - To už jsem ti řekl.
- Ne, pravdu! - Řekl jsem ti ji!
Proč?
Protože jsem se chystal na tu párty, a cítil jsem se ponížený.
Roky jsem bojoval o povýšení, které mi uniklo.
Šlo o naši budoucnost, a tobě to bylo úplně jedno.
Jak můžeš říct, že je mi jedno naše budoucnost?
Tak proč jsi musela říkat, že jsi policajtka?
Já věděl, že se to stane.
Věděl jsem to.
- Vyklouzlo mi to. - To nebylo jen tak.
Proč?
- Viděla jsem, jak je šťastná. - Vidělas, jak je šťastná?
Šťastná, že našla něco, díky čemuž má ze sebe dobrý pocit.
Lepší než z role matky nebo manželky.
A ona viděla totéž ve mně.
Zeptala se mě, důvěrně, a já odpověděla.
A upřednostnila jsi to před naší rodinou. Uvědomuješ si to?
Neměla bych skrývat něco, co mě činí šťastnou.
Můžeme tenhle rozhovor dokončit doma?
Marío.
Byla jsem u toho.
Co?
Byla jsem v té skříni
a slyšela vás.
Nerozumím.
Když jsi s ní mluvil na své narozeniny.
Bylo mi hrozně líto, že musíš v tak výjimečný den pracovat.
Tak jsem tě sem přišla rozveselit.
Překvapit tě.
Ale překvapení se nakonec dostalo mně.
Marío, slyšela jsi jen část toho rozhovoru.
A to mi stačilo.
Ponížení, jaké jsi ty cítil včera,
není nic proti ponížení, jaké jsem tam cítila já.
Když jsem poslouchala, jak si plánuješ výlet do Acapulca s tou ženskou.
Tři hodiny, Alejandro.
Byla jsem tam tři hodiny.
Dokud jsi neodešel do restaurace.
Nevím, co říct.
Odpusť mi.
Co je zač?
Je to majitelka toho hotelu v Acapulcu.
Tvoje šéfová?
Ano, moje šéfová. Moje klientka.
Jmenuje se Francesca.
Včera v noci...
Včera v noci jsem byl taky s ní.
Moc rád bych to napravil.
To nevím jak.
Já ano.
Můžeme podniknout to, cos chtěla. Jet do toho hotelu v Malinalcu,
kde jsem tě požádal o ruku.
Chci, abys odešel z domu.
Nemůžeš říct, že třicet let zavřený vrah je důležitější než Svlékač!
Je na svobodě, živý a vraždí.
Ale lidi to musejí vědět!
- Tak rozlíceného ho neznám. - Je to pravda.
Já ano. A ještě mnohem víc.
Mrzí mě, že tuhle jeho stránku neznám.
To já taky, ale není to tak.
Ale nejspíš už dospěl.
- Zůstaneš na večeři? - Jo, dobře.
Ne, vyřídila jsem, co jsem chtěla.
Vale!
Vale. Mluvil jsem se svým šéfredaktorem.
- Nechal mě psát o Svlékačovi. - Vážně?
Jo. Myslel jsem, že mě vyhodí za to, že jsem na něj křičel.
Mělas pravdu. Zabralo to.
Někdy lidé poslouchají, jen pokud jsi důrazný.
Policie nebude mít jinou možnost než obnovit vyšetřování.
Cítím se tak plný života. Pověz mi všechno o tom telefonátu, prosím.
Takže už mi budeš brát telefony?
K tomu, co se stalo tuhle...
To neřeš. Nech to být.
- Promiň. - Ne.
Máš to u mě.
Vyberu si to.
Ztratil jsem ji.
Ztratil jsem ji. Nevím, co dělat.
Nemůžeš za to.
Nech si ty řeči. Vím, co jsem provedl, Jero.
No dobře. Ale ukončil jsi to.
Podělals to, ale ukončils to, aby ses zaměřil na rodinu.
Ano, nebo ne?
Ano.
A co udělala María?
- Kam tím míříš? - Opustila tě.
Sama řekla, že chtěla být policistka už od dětství.
Nenalhávej si, že to udělala jen kvůli tvé nevěře.
Že je radši na policejní stanici
než doma u rodiny, nesouvisí s tvou prací, s Francescou ani s tebou.
Udělej totéž, co udělala ona, a polož si otázku, co chceš ty.
Chci získat zpět svou rodinu.
Existujou metody, jak toho dosáhnout.
Co máš na mysli?
Právní metody.
Ne.
List první, kapitola šestá, verš devátý.
„Nevíte snad, že nespravedliví nebudou mít místo v Božím království?
Nemylte se.
Smilníci, modláři ani cizoložníci...“
Kde je táta?
Na služební cestě.
Kdy se vrátí?
Nevím. Brzy.
Chci mu zavolat.
Řekla jsem, že je na služební cestě. Nenechal číslo.
Jak to?
Neznáš tátovo telefonní číslo?
Není to pro tebe důležité?
To jsem nikdy neřekla.
Zavolám mu do kanceláře.
Nikam volat nebudeš.
- Ale proč? Já jen... - Protože jsem tady já!
Jestli něco potřebuješ, jsem tu já!
Odpusť.
Mami, jsi v pořádku?
Promiňte.
Děkuju.
Co chceš, abych řekla?
- Lucas s tebou mluví. To ti přeju. - Nejen to.
Řekněme, že je velmi výmluvný.
Marío?
Co se děje? Je ti dobře?
Co?
Udělal to zas.
Ale teď jsem na něj udeřila a vykopla ho.
Do toho, řekni, že jsem pitomá.
To neřeknu.
Tys v něj jen věřila.
To z tebe dělá dobrého člověka.
A on je dál idiot.
Modřenky. Pojďte se mnou, prosím.
- Ano, pane. - Pane.
Ukázalo se, že Andrés López není jen Andrés López,
ale taky Damián Écija a Eduardo Suárez.
Ty tři adresy, co uvedl, jsou falešné.
A schránku nevybral už sedm týdnů.
Od chvíle, co začaly ty vraždy.
Přesně.
A nejspíš používá nový pseudonym.
Takže nemáme nic. Nebo jo?
Nemáme.
Ale takhle to chodí.
Stopy vychladnou, pak najdete nové. Musíme pátrat dál.
Máte pravdu. Jdeme pátrat.
Děkuju vám za pomoc.
Skvělá práce.
Blahopřeju.
Vy jste se dal ostříhat?
No jo, ty dlouhé vlasy už mě štvaly.
Vypadáte dobře.
Míň mrzutě.
Nevíme, kde bydlí,
ale známe místa, kde dostal pokuty.
Vyloučily jsme ta nejodlehlejší.
Ale těchhle 12 je za stejný přestupek.
Za blokování vchodu do téhož domu.
Všechny stížnosti podala tatáž žena.
Takže pracuje nebo bydlí v tomhle bloku.
S tou ženou si musíme promluvit.
- Zajdeme za ní po konci směny, ne? - Ne.
Dneska nemůžu přijít domů pozdě. Můžeme jít hned.
Zůstaly byste tu vy dvě, kdyby Romandía něco chtěl?
- My s Maríou se za chvíli vrátíme. - Jo.
Pojď.
Média prahnou po krvi, ale já jim ji nedám.
Pane, nemám, co bych řekl na svou obranu.
Nejlepší pro zemi i pro ten případ zřejmě bude,
když svou pozici uvolním někomu jinému.
Jo tak teď jsi mučedník.
Chrabře odstoupíš, aby tvůj bordel uklidil nějakej jinej blb.
- Krev, Herrero. Krev. - Pane, jestli chcete, ať rezignuju...
Já o tvou rezignaci nestojím, do hajzlu!
Herrero.
Potřebuju informace.
Potřebuju odpovědi.
Něco mám.
Myslíme, že to souvisí s pasáží z Bible.
Kéž bych ho neznala. Je to můj soused přes ulici.
To vy jste pana Lópeze nahlásila?
A dost se to osvědčilo.
Dřív parkoval auto přímo před mým vjezdem.
- Mluvila jste s ním někdy? - Ne, bože chraň.
Podala jsem stížnosti jako řádná občanka.
Spadl mi kámen ze srdce, když odešel.
Co tím myslíte? Kdy odešel?
Nevím jistě.
Myslím, že sedl do auta a odjel.
Nechť si ho Bůh ponechá a kéž zapomene kde.
Mockrát děkujeme za pomoc a za váš čas.
Díky.
Sbohem. Díky.
Zavoláme Romandíovi?
Nebo to tu rychle zkoukneme.
Ne.
- Když už tu jsme. - Vale.
- Co? Bude to rychlovka. - Poslouchej...
Říkala, že tu nikdo není.
- Co se může stát? Půjdeme tam... - Valentino.
Můžeš zůstat tady a hlídat.
Nebo můžeš jít taky...
a být policistka.
Ty jsi ale magor, Valentino.
Dámy a pánové...
přátelé od tisku a všichni, kdo se díváte doma.
Divíte se, proč jsme tiskovou konferenci svolali takto narychlo?
Inspektore Herrero.
Děkuji, náčelníku Escobedo.
Policejní oddělení města Mexika vás bohužel musí informovat,
že případ Tlalpanského svlékače zůstává otevřený.
Cože? Co to povídáte?
Opatrně.
Chceme informovat,
že jsme vstoupili do takzvané druhé fáze vyšetřování.
Jak všichni víte, první fázi zakončilo
dopadení a doznání Margarita Florese
coby pachatele šesti ze sedmi vražd.
Po rozboru nových informací
jsme dospěli k závěru, že Margarito Flores nejednal sám.
Co to povídá?
Margarito Flores byl pouhou loutkou hlavního pachatele.
Skutečný Tlalpanský svlékač je dál na svobodě.
Je to umanutý zločinec,
inteligentní,
schopný manipulovat kýmkoli,
na což doplatil i zesnulý Margarito Flores.
- Lže. - Klid. Klid! Uklidněte se.
Jednoho z těchto zločinců jsme již dopadli
a je jen otázkou času, než skončí za mřížemi i ten druhý.
Toto je Alma Álvarezová,
poslední Svlékačova oběť.
Narozená ve státě Oaxaca.
Dnes tu s námi jsou její rodiče.
Kristepane.
- To je Andrés López? - Jo.
- To je Svlékačovo lano. - Ano.
Tlalpanský svlékač je samozvaný mesiáš.
Na každém místě činu zanechal číslo.
Jedna. Šest. Devět.
Tuto informaci jsme nezveřejnili z bezpečnostních důvodů.
Tys o tom věděla?
Smysl tohoto čísla je následující.
První list Korintským, kapitola šestá, verš devátý, který zní:
„Nevíte snad, že nespravedliví nebudou mít místo v Božím království?
Nemylte se.
Smilníci ani modláři ani zloději
ani lakomci ani opilci ani utrhači
nebudou mít místo v Božím království.“
Víme, co jste zač, a víme, co máte v úmyslu.
A najdeme vás.
Máme informace,
že Alma Álvarezová byla nalezena živá a zemřela až pak v nemocnici.
Co to je za dotaz?
Prosím, projevte trochu úcty! Úctu!
Zástupci tisku, prosím, uklidněte se a buďte trpěliví...
Příště uvidíte...
Někde existuje člověk, který něco ví.
A ty jen okouníš a neděláš nic.
Cadenas má pravdu. Nesouvisí to s náboženstvím.
Zabil čtyři ženy a zakopal je na zahradě.
Co když nám může pomoct najít Svlékače?
ŽENY V MODRÉM
Překlad titulků: Jiří Sailer