Policijos nuovada. Labas vakaras.
Prašau pakviesti policijos pareigūną.
Aš esu pareigūnė.
Jūs – policijos pareigūnė?
O neturėtum būti namuose su šeima?
Kas čia skambina?
Mane vadina Išrengėju.
Siaubingai mane išgąsdinai, Herera.
Kas tai bebūtų, negi negalėjo palaukti rytojaus?
Radome dar vieną auką.
Almą Alvarez.
Ją mėginta pasmaugti.
Ji išgyveno.
Bet manome, kad tą padarė Išrengėjas.
Negalima būti vienai.
Aš ne viena.
Kalbu ne apie tave.
Kalbu apie Almą Alvarez.
Šiaip ar taip, tos problemos jau nėra.
Ką tu jai padarei?
Elgiatės su manimi kaip su apgailėtinu nusikaltėliu.
Jūs manęs nematote. Jūs tiesiog rimtai į mane nežiūrite.
Manote, kad jei sučiupote kažkokį kvailį ir pavadinote mano vardu,
aš nustosiu žudęs?
Pasakyk, prašau, ką jai padarei?
Tai, ką visuomet darau.
Ir ką toliau darysiu, jei rimtai manęs nevertinsite.
Mes suėmėme Margaritą Floresą.
Turėjome įrodymų.
Panašu, jog mes suklydome.
„Mes“, šūdžiau? „Mes“?
Galvojome, kad jį kažkas mėgdžioja,
tačiau turima informacija rodo...
Palauk, Herera.
Nori pasakyti, kad aš visiškai apsikvailinau
spaudos konferencijoje ir melavau visos šalies akivaizdoje?
Ar taip?
Chuareso ligoninė, labas vakaras.
Atidžiai paklausykite.
Pacientei iš 503-ios palatos gresia pavojus.
Patikrinkite ją.
Prašau. Patikrinkite ją.
Tu klausai? Nedrįsk nesikalbėti, kale tu!
Taip, aš klausau. Atsiprašau.
Atsiprašau.
Nemėgstu kelti balso.
Klausiau, ar tikrai tiki, kad Titas Floresas galėjo padaryt tokį dalyką.
Titas Floresas prisipažino.
Pasakyk man. Kaip išgavote tą prisipažinimą?
Daužydami jį?
Ne, viršininke.
Kai Margaritas Floresas pamatė fotografus,
iš jo reakcijos atrodė, kad jis – žudikas.
Ir...
jis pats pasirašė prisipažinimą.
Bus dar daugiau nužudytų moterų, asile.
Bet tai ne vienintelė problema.
„Independencia“ žurnalistas.
Jis žino daugiau nei turėtų.
Ir gali bet kada paviešinti informaciją,
o aš norėčiau ramiai dirbti savo darbą.
O aš norėčiau, kad surastum Išrengėją, bliamba.
Viskas vyksta tiesiai jums po nosimis,
tik jūs nematote to, ko nenorite matyti.
- Ko nenorime matyti? - Ne.
Aš už jus nedirbsiu.
Dirbkit savo darbą. Aš dirbsiu savąjį.
Atskirkime tuos dalykus.
Aš žinau, kad Titas Floresas negalėjo nužudyti tų moterų.
Kodėl?
Nes jis nebuvo kruopštus.
Nebuvo apdairus.
Koks yra Išrengėjas.
Ačiū.
Aš vienintelis jas matau.
Ar todėl atvažiavai į Paolos laidotuves?
Pareigūne?
Taip.
Medikai mėgino ją atgaivinti,
tačiau Alma Alvarez mirė.
WOMEN IN BLUE
Turbūt kažkoks kvailys sugalvojo pasilinksminti.
Jis žinojo Almos Alvarez vardą.
Liepiau palikti ramybėje tą bylą.
Taip, bet liepėte ir atsiliepti į telefono skambučius, ką aš ir dariau!
Palikusi savo vyrą ir vaikus.
Vykdžiau jūsų nurodymus, atsakinėjau į skambučius,
kai tas vyras paskambino, tad nesakykit man...
Liepiau atsiliepti į skambučius,
o ne tikėti visais šūdžiais, kurie paskambina!
- Ar šeimoje viskas gerai? - Ne jūsų reikalas!
Ne! Bet elgiesi kaip pamišėlė.
O kaip dar galėčiau elgtis?
Ką tik kalbėjau su žmogumi, kuris pasakė, kad yra Išrengėjas ir nužudė Almą.
Ir kai paskambinau į ligoninę, man pasakė, jog ji ką tik mirė.
Klausyk. Leisk man viską ištirti, bet tu nesikišk.
Jei kas nors sužinos, viskas bus baigta. Šito nori?
Suprantu, ką reiškia įsitverti savosios tiesos, bet...
Negaliu patikėti, kad tą pasakysiu,
bet taisyklės kuriamos ne šiaip sau.
Tad kaip tavo viršininkas įsakau tau pailsėti.
Imk.
Kam ji man?
Kad padėtų susitvarkyti su tuo, kas tavęs laukia namuose.
Ar smagus buvo vakarėlis?
Ne, nebuvo smagus.
Tai tu ten buvai.
Taip, žinoma.
Aš irgi buvau. Bet tavęs nemačiau.
Ilgai neužtrukau.
Tai kur buvai?
Ką turi galvoje?
Jau beveik 3.30 val. ryto.
Kur buvai?
Nuėjau į klubą su keliais klientais.
Kodėl klausi?
Nesvarbu.
Marija, sakau tau tiesą.
Puiku. Uždaryk duris.
Jau galvojau, kad šiemet pasirinksi kitą kepyklą.
Su gimtadieniu, vaikeli.
Ačiū, donai Ismai.
Kaip švęsi?
Kaip visad. Namuose, su tėvais ir broliais.
Šiais metais turiu tau ypatingą tortą.
- Tikrai? - Taip.
Persikinis tortas.
Budintis gydytojas sakė, kad ji mirė naktį.
- Sutriko kvėpavimas. - „Sutriko kvėpavimas“.
Kaip tai gali nutikti, kai žmogus guli ligoninėje?
Iš kur man žinoti?
Jos kakle buvo auglys. Gal ji užduso.
Ne.
Jai buvo atlikta operacija, ji jau sveiko.
Ar ką nors žinome apie jos šeimą?
Jie gyvena ne mieste.
- Mes su jais nekalbėjome. - Ir nekalbėkit.
Nesusisiekit su jais.
Tai liks tik tarp mūsų. Aišku?
Nuovadoje daugiau nieko nebuvo. Buvau viena.
Nenuostabu, kodėl taip atrodai.
Prastai miegojau.
Turime kažką daryti,
nes jei policija neatnaujins bylos,
Išrengėjas ir toliau žudys.
Kalbėjau su Romandija, jis pažadėjo padėti.
Būk atsargi su Romandija.
Tai, jog jis yra mūsų vadovas, nereiškia, kad jis – mūsų pusėje.
Kalbate vokiškai?
Kur įeiti muziejus?
- Kur įėjimas... - „Kur yra įėjimas į muziejų?“
- ...„į muziejų“. Taip reikia sakyti. - Ačiū.
Žinau, kur. Aš jus palydėsiu.
- Taigi, ką mes žinome? - Žinome, kad automobilis su baltu stogu.
Puiku. Žinai, kiek tokių automobilių važinėja šiame mieste?
Nežinome valstybinių numerių, neturime prieigos prie tyrimo.
Iš kur sužinosime, kuris yra jo?
Galime sužinoti.
Kaip?
Mes tvarkome popierius,
tad niekam neužklius, jei paprašysime kokių nors dokumentų.
Tuomet išdėliosime juos
pagal modelius ir registracijos vietą,
sutikrinsime su kriminaliniais įrašais, vairuotojo lytimi ir amžiumi...
Tai užtruks amžinybę.
Tik pasiūliau. O tu ką siūlai?
Manau, visos žinome, kad vienintelis būdas paspausti policiją
šioje šalyje – kreiptis į žiniasklaidą.
Vėl siūlai Luką.
Gali taip į mane nežiūrėti?
- Rodos, sakei, jis nebenori tavęs matyti... - Gal aš nebenoriu jo matyti?
Be to, kalbame ne apie mane ir Luką.
- Ką jiems pasakysi? - Tiesą.
Kad policija nuslėpė Almos mirtį.
Šito nežinome. Tu nesi gydytoja.
Tik sugadinsime policijos įvaizdį.
Jis jau ir taip sugadintas.
- Viršininke? - Užeik, Lukai.
Prisėsk, Lukai.
Lukai, man paskambino Emilijus Eskobedas.
Jis paprašė, kad kelias dienas dar nespausdintume tavo straipsnio.
Ne, žmonės turi žinoti, kad Išrengėjas – laisvas.
Taip, Lukai. Lukai.
- Ne, mes... - Lukai, prašau.
Turime leisti jiems dirbti savo darbą. Hm?
O kad nenusimintum, turiu įdomios informacijos.
Dabar visi labai susidomėjo žudikais.
Gojas Kadenas netrukus išleis knygą, kurią parašė, sėdėdamas kalėjime.
Kas tas Gojas Kadenas?
- Ilgokai užtrukai. - Taip.
Atvykau kuo greičiau.
Negalvok, kad esi vienintelis mano draugas čia.
Net tu tuo netiki.
Gerai atrodai.
O tu atrodai šūdinai.
Ant galvos – kažkokia šluota.
O kokie čia ūsai?
Tikrai, atrodai kaip buldogas.
Ei.
Manai, kokia nors moteris tave įsižiūrės, kai šitaip atrodai?
Užteks. Atėjau su tavimi pakalbėti ne apie savo išvaizdą.
Labai gerai. Tuomet pamiršk.
Nieko tau nepasakosiu.
Tu nė nežinai, apie kokią bylą kalbėsiu.
Man nesvarbu.
Tu – nebe detektyvas.
Alma Alvarez.
Ar jos mirtis tau neprimena kitų Išrengėjo aukų?
Ne. Nes Alma Alvarez mirė nuo hipoksijos.
Kalbu, kai ją rado.
Klausyk, neturėčiau tau to sakyti,
bet vakar vakare Išrengėjas paskambino į nuovadą.
Ką čia kalbi?
Neapsimesk kvaileliu, Urieli. Aš tave pažįstu.
Nori pasakyti, esi visiškai tikras, kad Išrengėjas negyvas?
Aš irgi ne.
Vardas nežinomas.
Pilara Valdez.
Arantsa Ruis.
Liusija Martines.
Nora Menendez.
Paola Mačado.
Alma.
- Laba diena. - Atleiskite, ponia.
Ronaldai, nepalik čia daiktų.
Taip. Tuoj sugrįšiu.
- Laba diena. - Laba diena.
- Kaip sekasi? - Gerai, ačiū.
Mano viršininkas vakar čia lankėsi ir paliko savo paltą.
- Vakar čia niekas nieko nepaliko. - Ar galėtumėte patikrinti?
Jis labai išsiblaškęs, gal kitur paliko.
Bet jis yra šio klubo narys.
Jo vardas – Alejandras de la Toras.
Negaliu suteikti tokios informacijos. Atleiskite.
Tai gal patikrintumėte registracijos knygą.
Jei rasite jo vardą, viskas bus aišku.
Geros dienos, ponia.
- Geros dienos. - Viso gero.
Ronaldai!
Prašiau nepalikti daiktų. Ne šiaip sau prašiau, Ronaldai.
Dabar tau teks pasikalbėti su viršininku, Ronaldai.
- Gerai. - Neįtikėtina.
Ei. Čia kas nors yra?
Ir visa tai padarei pati viena per dvi valandas?
Valandą ir 54 sekundes.
Ką ten turi?
Mamos testamentą, pagal kurį ji viską paliks tau?
Nieko. Kas vyksta?
Viskas gerai. Visi turime savo paslapčių.
Svarbiausia, kad Ankelė turi visų automobilių savininkų vardus.
Eikime pas Romandiją.
Kodėl pas Romandiją? Kodėl pas jį?
Nes jis vienintelis gali pasikalbėti su Gerardu.
Be to, jis palaiko mūsų pusę.
Romandija palaiko tik vieną pusę. Savo.
Jis ketino dėl mūsų atsistatydinti.
Tikrai tuo patikėjai?
Jis puikiai žino, kad jei mūsų neliks, jį irgi atleis.
Niekas jo čia nenori.
Būtent todėl juo ir pasitikiu.
Nežinau, kiek patikimi yra vyrai, kuriais tu pasitiki.
Ateinu!
- Atidaryk duris. - Sekundėlę!
Aš noriu prigulti, mielasis. Labai pavargau.
Mielasis?
Ką tu ten veikei?
Nieko. Tvarkiausi.
Ateik. Noriu tau kai ką parodyti.
Tavo kūdikis spardosi.
Uždėk čia ranką.
Jauti?
Parodyk.
Gerardai, kodėl taip darai?
Tai... Jau beveik baigiau viską sutvarkyti, bet nesijaudink.
Byla baigta.
Gal eikime pasivaikščioti?
Kad užsimirštum.
Kas?
Kas yra, Gerardai?
- Kas yra? - Tu verčiau prigulk.
Tau tikrai reikėtų, mielasis. Gerardai.
Atleisk. Turiu eiti.
Kur eisi, Gerardai?
Rodome tai jums, nes mes jumis pasitikime.
Pavertėte tai savo būstine?
Įspūdinga.
Įspūdinga, turite galvoje „šaunuolės“
ar „jūs atleistos“, pone?
Turiu galvoje,
„Melskitės, kad niekas viršuje nesužinotų, kas dedasi čia, apačioje.“
Ką dar turite?
Išrengėjas važinėja vienu iš šių automobilių.
Žinome, kad šalyje yra 3 452 tokie automobiliai.
Šiame mieste jų 1 826.
Vis tiek labai daug.
Todėl peržiūrėjau savininkų duomenis, modelius ir metus.
Atmečiau tuos, kurie priklauso moterims, neįgaliesiems
ir patikrinau, kurie savininkai turi kriminalinių įrašų.
Daugeliu atveju tai smurtas prieš moteris.
26 vardai, bet tik vienas patraukė mano dėmesį.
Andresas Lopesas.
Jam buvo skirtos baudos už automobilio pastatymą, greitį, pavojingą vairavimą.
Labiau kreipčiau dėmesį į tuos, kurie smurtavo artimoje aplinkoje.
Nemanau.
Su visa pagarba,
Andresas Lopesas paskutinę baudą gavo prieš 7 savaites.
Likus savaitei iki pirmosios žmogžudystės.
Jei imi žudyti, tampi atsargesnis.
Nenori, kad tave sustabdytų kelių patrulis.
- Ir kur galime rasti šį padorų pilietį? - Čia ir bėda.
Įrašyta tik pašto dėžutė, ir mums reikia orderio.
Aš tuo pasirūpinsiu.
MEKSIKOS PAŠTAS
- Prašom. - Sveika, mieloji.
Sveiki.
Aš – kapitonas Oktavijus Romandija.
Galiu padėti, kapitone?
Labai galite.
Pradžiai atidarykite Andreso Lopeso dėžutę B-403.
Tam turite pateikti orderį...
Žinau, kad esate sąžininga.
Galiu pasakyti paslaptį?
Taip.
Manau, kad jis – Tlialpano Išrengėjas.
Ką jūs sakot?
Taip.
- Lopesas, taip? - Lopesas.
Sekundėlę.
Jis čia nesirodė jau 7 savaites.
Po galais.
Labai ačiū, brangute.
Tobula.
Mieloji.
Su gimtadieniu, Gabina.
Ačiū, mama. Aš per anksti?
Žiūrėk.
- Su kuo kalbi, Tomasa? - Niekuo!
- Galiu užeiti? - Dar ne, mieloji.
Duokime dar laiko, gerai?
Ką tu čia veiki?
Puikiai žinai, ką veikiu.
- Tu čia nepageidaujama. Viso. - Nekalbėk taip su savo seserimi.
Nori šventės?
Eik ir švęsk su savo naujomis draugėmis. Pirmyn. Keliauk.
Eik į vidų.
Liepiau eiti į vidų!
- Taip, ponia. - „Taip, ponia.“ Eik.
Mieloji,
negalvok, kad nežinau, kaip tau tai svarbu.
Bet jis – tavo tėvas, Gabina.
Būk kantri.
- Tomasa, su tavimi kalbu! - Ateinu.
Mieloji...
atleisk man.
Su gimtadieniu, Gabina. Atleisk man.
Gabina!
Asile!
- Būk atsargi, Garbane. - Atleisk.
Su gimtadieniu.
Ačiū.
Turiu tau kai ką.
Truputį banalu, bet man primena tave.
Visai nebanalu.
Gaila, kad išmečiau tortą.
Ei, neklausyk jų.
Nesustok.
Tai – labai svarbu.
Buvai viduje?
Žinojai, kad jie manęs neįleis, ir nieko man nesakei?
Ką turėjau pasakyti, Garbane?
Jie manęs neklauso.
Galėjai bent pamėginti.
Gabina!
Sveika, Marija. Noriu kai ką pasakyti apie Gabiną.
Verčiau paliksiu tave ramybėje.
Manau, vyras mane apgaudinėja.
Vėl.
Įprastas dalykas.
Meksikoje tikimybė, kad vyrai grįš prie senų įpročių siekia 27 %,
taigi, labai tikėtina.
Tai – ne statistika, Ankele.
Tai – mano gyvenimas.
Taip.
Atleisk.
Ne, tu man atleisk.
Tu nekalta.
Kaip žinoti, ar jis vėl tą daro?
Ar po pirmo karto jis pakeitė savo elgesį?
Iš pradžių – taip,
bet tuomet, spėju, vėl paslydo.
Ar jis gailėjosi, kad nusikalto?
Ne.
Ar jis pripažino, kad nusikalto?
Ne.
Tuomet tikimybė, kad jis ir vėl tą darys, labai didelė.
Bet jei nori tikrai žinoti, turi pati jo paklausti.
Ką norėjai pasakyti apie Gabiną?
Su gimimo diena Su gimimo diena
Su gimimo diena, brangi Gabina Su gimimo diena
Su gimtadieniu!
Ačiū.
Kažko trūksta.
Bravo! Šaunuolė, Gabina!
Ačiū.
Iš kur žinojote, kad mano gimtadienis?
- Pasakei pačią pirmą dieną akademijoje. - Ir jūs nepamiršot!
Aš pamiršau. Ji nepamiršo.
Teisingai. 1945 m. balandžio 6 d. Tavo gimtadienis.
Ačiū.
Nėra už ką.
Sveikinu.
Mes viską peržiūrėjome.
Kai ko nepastebėjome.
Ką reiškia „169“?
Paklausyk, Gerardai, tai gali būti tik sutapimas.
Žymė ant medžio miesto parke.
Bet kas galėjo tą padaryti.
Gal ji buvo dar prieš tai, kai radome kūną.
Gerardai.
Gerardai!
Suprantu, kad jauti didžiulį spaudimą.
Bet neturėtume čia būti.
Dabar turėtume išeiti pro tas duris
ir rinkti faktus, o ne fantazuoti...
Ateik.
Štai.
169.
Mielasis, pas tave atėjo Valentina.
Galvojome, kad anksčiau grįši.
Žinai, ką turėtume padaryti? Mokyklą. Kaip...
Labas.
Kas?
Aš tave myliu.
Ir aš tave myliu.
Gali mums duoti minutėlę?
Čia dėl darbo.
Nuobodu.
- Žinoma. - Siaubingai nuobodu.
Gerai.
- Jauskis kaip namuose. - Ačiū.
Man ji patinka.
Pasakyk, ką turi pasakyti, ir išeik.
Išrengėjas paskambino į nuovadą.
Labas vakaras.
Kokia staigmena.
Ką čia veiki?
Kur buvai vakar vakare?
Ten, kur sakiau.
Klube.
Netiesa.
Taip.
Ne, aš nėjau į klubą.
Nuėjau į kabaretą.
Bet nenorėjau tau sakyti, nes žinojau, kad supyksi.
Su kuo nuėjai?
Su klientais.
Kuriais klientais?
Marija, prašau.
Nesvarbu.
- Kodėl man melavai? - Jau sakiau, kodėl.
- Ne, aš noriu tiesos! - Jau pasakiau!
Kodėl?
Nes jau norėjau eiti į vakarėlį, bet pasijaučiau pažemintas.
Nes daugybę metų laukiau to paaukštinimo, ir jo negavau.
Tai buvo mano ateitis, mūsų ateitis, o tau visai nerūpėjo.
Kaip gali sakyti, kad man nerūpi mūsų ateitis?
Tuomet kodėl pasakei, kad esi policininkė?
Žinojau, kad taip nutiks.
Žinojau.
- Tiesiog išsprūdo. - Tau neišsprūsta.
Kodėl?
Nes mačiau, kad ji laiminga.
Matei, kad ji laiminga?
Mačiau, jog ji laiminga, nes rado tai, dėl ko ėmė pati save vertinti.
Kad buvo ne tik mama ir žmona.
Ir ji tą įžvelgė manyje.
Ji paklausė, ir aš pasakiau jai kaip paslaptį.
Ir tau tai buvo svarbiau už šeimą. Ar supranti?
Neturėčiau slėpti dalykų, kuriais džiaugiuosi, Alejandrai.
Gal galime tęsti šį pokalbį namuose?
Marija.
Aš ten buvau.
Ką?
Buvau spintoje
ir girdėjau.
Nesuprantu.
Kai su ja kalbėjai per savo gimtadienį.
Labai blogai jaučiausi, kad turėjai dirbti tokią ypatingą dieną.
Tad norėjau tave pradžiuginti.
Padaryti tau staigmeną.
Tačiau tai tu mane nustebinai.
Marija, nugirdai tik dalį pokalbio.
To užteko.
Tas pažeminimas, kurį jautei vakar,
neprilygsta pažeminimui, kurį aš tada jaučiau.
Girdėdama, kaip kuri planus vykti į Akapulką su ta moterimi.
Tris valandas, Alejandrai.
Tūnojau ten tris valandas.
Kol išėjai į restoraną.
Nežinau, ką pasakyti.
Atleisk man.
Kas ji?
Viešbučio savininkė Akapulke.
Tavo viršininkė?
Taip, viršininkė. Klientė.
Jos vardas – Frančeska.
Praėjusį vakarą...
Praėjusį vakarą buvau su ja.
Norėčiau viską ištaisyti.
Neįsivaizduoju, kaip.
Aš žinau.
Galėtume padaryti tai, ko tu norėjai. Nuvykti į tą viešbutį Malinalke,
kuriame tau pasipiršau.
Noriu, kad išeitum iš namų.
Nesakykite, kad žudikas, kuris sėdi jau 30 metų, yra svarbesnis
už Išrengėją!
Jis laisvas, jis žudo.
Žmonės turi žinoti!
- Dar niekad nemačiau jo taip įpykusio. - Atleiskit, bet tai – tiesa.
Aš mačiau. Ir dar labiau.
Kartais trokštu, kad būčiau pažinojusi tokį Luką.
Aš irgi to noriu, bet ne taip.
Bet, spėju, jis suaugo.
- Liksi vakarienės? - Taip, gerai.
Ne, aš jau padariau savo darbą.
Val!
Val. Pakalbėjau su savo redaktoriumi.
- Jis leido man rašyti apie Išrengėją. - Tikrai?
Taip. Galvojau, kad atleis, nes šaukiau ant jo.
Tu buvai teisi. Pavyko.
Kartais žmonės tave išgirsta tik tada, jei imi rėkti.
Policijai neliks nieko kito, tik atnaujinti tyrimą.
Jaučiuosi toks gyvas.
Noriu, kad viską papasakotum apie tą skambutį.
Ar tuomet tu atsiliepsi, kai tau skambinsiu?
Klausyk, tada...
Nesijaudink. Pamiršk.
- Atleisk. - Ne.
Lieku tau skolingas.
Priversiu susimokėti.
Aš ją praradau.
Aš ją praradau. Nežinau, ką daryti.
Tu nekaltas.
Ne, nekalbėk taip. Nes aš žinau, ką padariau, Cherai.
Taip. Bet juk viską užbaigei.
Paslydai, bet galiausiai sugrįžai į šeimą.
Taip ar ne?
Taip.
O ką padarė Marija?
- Ką turi galvoje? - Ji tave paliko.
Ji pati sakė, kad nuo vaikystės svajojo būti policininke.
Neapsimeskime, kad ji tą padarė tik todėl, kad ją apgaudinėjai.
Tai, jog ji nusprendė leisti laiką nuovadoje,
o ne su savo šeima, nesusiję nei su tavo darbu, nei su Frančeska ar tavimi.
Padaryk tą patį, ką padarė ji – paklausk savęs, ko tu nori?
Noriu susigrąžinti šeimą.
Tą galima padaryti.
Ką turi galvoje?
Teisiškai.
Ne.
Pirmoji knyga, šeštas skyrius, devinta pastraipa.
„Argi nežinote, kad neteisieji nepaveldės Dievo karalystės?
Neklyskite!
Nei ištvirkėliai, nei stabmeldžiai, nei svetimautojai...“
Kur tėtis?
Išvyko į komandiruotę.
Kada sugrįš?
Nežinau. Greitai.
Noriu jam paskambinti.
Sakiau, kad jis komandiruotėje, mielasis.
Jis nepaliko numerio.
Kodėl?
Nežinai mano tėčio telefono numerio?
Tau nerūpi?
Nesakiau, kad nerūpi.
Paskambinsiu į jo biurą.
Niekur tu neskambinsi.
- Bet kodėl? Aš tik... - Nes aš esu čia!
Jei tau ko reikia, aš esu čia!
Atleisk man.
Mama, tau viskas gerai?
Atsiprašau.
Ačiū.
Ką nori, kad pasakyčiau?
Lukas su tavimi kalba. Tau gerai.
Ne tik.
Sakykime, jis buvo labai iškalbingas.
Marija?
Kas yra? Tau viskas gerai?
Kas?
Jis ir vėl tą padarė.
Bet šįkart aš jo tiesiai paklausiau ir paprašiau išeiti.
Dabar gali man pasakyti, kad esu kvailė.
Nesakysiu.
Tu tik patikėjai juo.
Esi geras žmogus.
Tai jis – kvailys.
Mėlynskvernės. Eime su manimi, prašau.
- Taip, pone. - Taip, pone.
Pasirodo, Andresas Lopesas nėra tik Andresas Lopesas,
bet jis yra ir Damjanas Ezichas ir Eduardas Suaresas.
Visi trys adresai – išgalvoti.
Jis netikrino savo pašto dėžutės 7 savaites.
Nuo tada, kai prasidėjo žmogžudystės.
Būtent.
Ir dabar turbūt naudoja kitą tapatybę.
Taigi, nieko neturime. Ar ne?
Neturime.
Bet taip jau būna.
Kai vienos užuominos dingsta, ieškai naujų.
Turime ieškoti.
Jūs teisus. Eime.
Ačiū už pagalbą.
Jūs šauniai padirbėjote.
Sveikinu.
Apsikirpote?
Taip, nusibodo tie ilgi plaukai.
Gražiai atrodote.
Ne toks paniuręs.
Nežinome, kur jis gyvena,
bet žinome, kur buvo išrašyti baudos kvitai.
Atmetėme tuos, kurie buvo toliausiai.
Bet šie 12-a – už tą patį nusižengimą.
Už tai, kad užtvėrė įvažiavimą į tą patį namą.
Visus skundus parašė ta pati moteris.
Tad jis arba dirba, arba gyvena tame kvartale.
Turime pakalbinti tą moterį.
- Nueisime pamainai baigiantis, gerai? - Ne.
Negaliu šįvakar vėlai grįžti. Galime eiti dabar.
Gal judvi likite čia, jei Romandijai ko prireiktų?
O mudvi su Marija netrukus grįšime.
Gerai.
Eime.
Žiniasklaida trokšta kraujo, ir aš jiems nesuteiksiu to malonumo.
Pone, neturiu kaip apsiginti.
Manau, bus geriausia šaliai ir šiai bylai,
jei atsistatydinsiu, ir mane pakeis kitas žmogus.
Nedaryk iš savęs prakeikto kankinio.
Drąsiai pasitrauksi, kad kitas asilas iškuoptų tavo mėšlą.
Reikia kraujo, Herera. Kraujo.
Pone, jei norite, kad atsistatydinčiau...
Nenoriu, kad atsistatydintum, po velnių!
Herera.
Man reikia informacijos.
Man reikia atsakymų.
Kai ką turime.
Manome, kad tai susiję su ištrauka iš Biblijos.
Geriau jo nepažinočiau. Jis – mano kaimynas priešais.
Ar tai jūs rašėte skundus prieš poną Lopesą?
Ir tai tikrai padėjo.
Jis vis statydavo savo automobilį tiesiai ant mano įvažiavimo.
- Ar kada su juo kalbėjote? - Ne, gink Dieve.
Tik rašydavau skundus kaip sąžininga pilietė.
Man labai palengvėjo, kai jis išsikraustė.
Ką reiškia „išsikraustė“? Kada jis išsikraustė?
Tiksliai nežinau.
Turbūt įsėdo į savo automobilį ir išvažiavo.
Tepasiima jį Dievas, kad jis nerastų kelio atgal.
Labai jums ačiū už pagalbą ir sugaištą laiką.
Ačiū.
Viso gero. Ačiū.
Ar turėtume paskambinti Romandijai?
Arba galime greitai žvilgtelėti.
Ne.
- Mes jau čia. - Val.
- Kas? Ilgai neužtruksim. - Paklausyk...
Ji sakė, kad čia nieko nėra.
- Kas nutiks? Tik įeisime... - Valentina.
Arba gali likti čia ir pasaugoti.
Arba gali eiti drauge...
ir būti policininke.
Tu beprotė, Valentina.
Ponios ir ponai...
žiniasklaidos atstovai ir visi, kurie žiūrite namuose.
Turbūt stebitės, kodėl buvo sukviesta
ši skubi spaudos konferencija.
Inspektoriau Herera.
Ačiū, viršininke Eskobedai.
Meksiko policijos departamentas nori jus informuoti, kad, deja,
Tlalpano Išrengėjas tebėra laisvėje.
Kas vyksta? Ką norite pasakyti?
Atsargiai.
Norime informuoti,
kad pradėjome vadinamąjį Antrojo etapo tyrimą.
Kaip žinote, Pirmajame etape
suėmėme Margaritą Floresą, kuris prisipažino
įvykdęs šešias ar septynias žmogžudystes.
Gavę naujos informacijos,
padarėme išvadą, kad Margaritas Floresas veikė ne vienas.
Ką jis kalba?
Margaritas Floresas buvo tik marionetė.
Tikrasis Tlalpano Išrengėjas tebėra laisvėje.
Jis mąsto kaip nusikaltėlis,
yra protingas,
moka manipuliuoti,
ką padarė ir su amžinatilsį Margaritu Floresu.
- Jis meluoja. - Nusiraminkite.
Nusiraminkite!
Mes suėmėme vieną iš jų,
ir tik laiko klausimas, kada antrasis nusikaltėlis irgi atsidurs už grotų.
Alma Alvarez.
Paskutinioji Išrengėjo auka.
Gimusi Oachakoje.
Jos tėvai šiandien stovi čia.
Dieve mano.
- Čia Andresas Lopesas? - Taip.
- Tai – Išrengėjo virvė. - Taip.
Tlalpano Išrengėjas yra religinis fanatikas.
Visose nusikaltimo vietose jis paliko skaičių.
Vienas. Šeši. Devyni.
Saugumo sumetimais šios informacijos viešai neskelbėme.
Ar žinojai?
Jų reikšmė yra tokia.
Pirmas laiškas korintiečiams, 6:9, kuriame parašyta:
„Argi nežinote, kad neteisieji nepaveldės Dievo karalystės?
Neklyskite.
Nei ištvirkėliai, nei stabmeldžiai, nei vagys,
nei gobšai, nei girtuokliai, nei plėšikai
nepaveldės Dievo karalystės.“
Mes žinome, kas esi, žinome, ko sieki.
Ir mes tave surasime.
Turime žinių,
kad Alma Alvarez buvo rasta gyva ir vėliau mirė ligoninėje.
Koks čia klausimas?
Prašyčiau pagarbos! Pagarbos!
Žurnalistai, prašome kantrybės ir nusiraminti...
Kitoje serijoje...
Yra žmogus, kuris kažką žino.
O tu tik stovi ir nieko nedarai.
Gojas Kadenas teisus. Skaičius 169 nesusijęs su religija.
Jis nužudė keturias moteris ir užkasė jas savo kieme, Marija.
Kas, jei jis padėtų mums surasti Išrengėją?
WOMEN IN BLUE
Išvertė Akvilė Katilienė