Politistasjonen. God kveld.
- Jeg vil snakke med en betjent. - Jeg er betjent.
Er du betjent?
Burde ikke du vært hjemme hos familien?
Hvem er dette?
De kaller meg Avklederen.
Du skremte vettet av meg, Herrera.
Hva enn det er, kan det ikke vente til i morgen?
Vi har enda et offer.
Alma Álvarez. Han prøvde å kvele henne.
Hun er i live. Men vi tror det var Avklederen.
- Man bør ikke være alene. - Jeg er ikke alene.
Jeg snakker ikke om deg. Jeg snakker om Alma Álvarez.
- Uansett, det problemet er løst nå. - Hva gjorde du mot henne?
Dere behandler meg som om jeg var en vanlig kriminell.
Dere kan ikke se meg. Dere tar meg ikke seriøst.
Tror dere at bare fordi dere arresterte en idiot og ga ham navnet mitt,
så slutter jeg å drepe?
Fortell hva du gjorde mot henne.
Jeg gjorde det jeg alltid gjør.
Og det jeg kommer til å fortsette å gjøre til dere tar meg på alvor.
Vi arresterte Margarito Flores. Vi hadde bevis.
- Det ser ut til at vi tok feil. - "Vi", din drittsekk?
Vi trodde vi hadde å gjøre med en som kopierte,
men det er nok informasjon til å tro...
Vent, Herrera.
Sier du at jeg dummet meg ut på en pressekonferanse, og løy for hele landet?
Er det sånn?
- Juárez sykehus, god kveld. - Hør godt etter.
På rom 503 har du en pasient som er i fare.
Gå og se til henne. Vær så snill. Gå og se til henne.
Er du der? Ikke la meg snakke med meg selv!
Ja, jeg er her, beklager.
Beklager.
Jeg liker ikke å heve stemmen.
Jeg spurte om du virkelig tror at Tito Flores kunne gjort noe sånt.
Tito Flores tilsto.
Hvordan fikk dere den tilståelsen? Banket dere den ut av ham?
Nei, sjef.
Da Margarito Flores så bildene, indikerte reaksjonen hans at han var morderen.
Og...
...han signerte tilståelsen frivillig.
Det kommer til å dukke opp flere døde kvinner.
Det er ikke det eneste problemet.
Det er en journalist i La Independencia.
Han har mer informasjon enn han skulle hatt.
Han kan offentliggjøre det når som helst,
og jeg vil at han skal la meg gjøre jobben min i fred.
Jeg vil at du finner Avklederen.
Alt er foran nesen på dere, men dere ser ikke det dere ikke vil se.
- Hva vil vi ikke se? - Jeg gjør ikke jobben for deg.
Du gjør jobben din. Jeg gjør min. La oss holde ting adskilt.
Jeg vet at Tito Flores ikke kan ha drept kvinnene.
Hvorfor?
Fordi han var ikke grundig.
Han var ikke oppmerksom.
Det er Avklederen.
Takk. Jeg er den eneste som ser dem.
Var det derfor du var i Paolas begravelse?
Betjent? Betjent.
Ja.
Vi forsøkte å gjenopplive henne, men Alma Álvarez er død.
Det var nok en idiot som ville tulle.
- Han visste Alma Álvarez' navn. - Jeg ba deg holde deg unna saken.
Ja, og du ba meg ta telefonen, som jeg gjorde!
Forsømme mann og barn.
Jeg fulgte ordrene dine og tok telefonen. Og den mannen ringte, så ikke si...
Jeg ba deg ta telefonen, ikke å tro den første jævelen som ringte!
- Er alt bra hjemme? - Det angår deg ikke!
- Nei. Men du er hysterisk. - Hva venter du?
Jeg snakket med en som sa at han var Avklederen, og at han drepte Alma.
Og da jeg ringte sykehuset, sa de at hun nettopp hadde dødd.
La meg undersøke det, men hold deg unna.
Hvis noen finner det ut, er det over. Vil du det?
Jeg vet hvordan det er å bli trukket mot det du tror er sant, men...
Jeg fatter ikke at jeg faktisk sier dette. Regler er til av en grunn.
Som sjefen din beordrer jeg deg til å hvile.
- Her. - Hvorfor det?
Så du kan takle hva enn det er som skjer hjemme.
Var det gøy på festen?
Nei, det var ikke gøy.
Så du gikk.
Ja, selvfølgelig.
Det gjorde jeg også. Og jeg så deg ikke.
Jeg ble ikke lenge.
- Så hvor har du vært? - Hva mener du?
Klokken er nesten halv fire. Hvor har du vært?
Jeg dro på klubben med noen kunder.
Hvordan det?
Glem det.
María, det er sant.
Ja vel. Lukk døren.
Jeg trodde du hadde gått til konkurrenten i år.
Gratulerer med dagen.
- Tusen takk, don Isma. - Hvordan skal du feire?
Som vanlig. Hjemme hos foreldrene og brødrene mine.
- Jeg har noe spesielt til deg i år. - Jaså?
Ferskenkake.
Legen sa at hun døde midt på natten.
- Respirasjonssvikt. - Hvordan kan det skje på et sykehus?
Hvordan kan jeg vite det? Hun hadde en svulst i halsen. Kanskje hun ble kvalt.
Nei. Hun ble operert, og alt var i orden.
Vet vi noe om familien hennes?
De bor ikke i byen.
- Vi har ikke snakket med dem. - Ikke gjør det. Ikke kontakt dem.
Dette blir mellom oss. Forstått?
Jeg var alene på stasjonen.
- Ikke rart at du ser sånn ut. - Jeg sov dårlig.
Vi må gjøre noe. Hvis politiet ikke gjenåpner etterforskningen,
- fortsetter Avklederen å drepe. - Romandía sa at han vil hjelpe oss.
Vær forsiktig. At han er sjefen vår betyr ikke at han er på vår side.
Snakker dere tysk?
Hvor inngang museum?
- "Hvor er inngangen til"... - "Hvor er inngangen?"
- Sånn sies det. - Takk.
Jeg kan følge deg.
- Hva vet vi? - Han kjører en bil med hvit topp.
Vet du hvor mange biler med hvit topp det er i denne byen?
Vi har ikke bilnummeret. Hvordan skal vi vite hvilken som er hans?
- Det er en måte. - Hvordan?
Jobben vår er i utgangspunktet arkivering,
så ingen bryr seg hvis vi ber om noen filer.
Så kan vi gjøre en datarensing,
og filtrere dem etter modellår og registreringssone.
Så gjør vi kryssreferanser med kriminelle rulleblad, kjønn, alder...
- Det vil ta evigheter. - Det er en idé. Hva foreslår du?
Vi vet at den eneste måten å presse politiet på er via media.
- Så du skal møte Lucas igjen. - Kan du slutte å se sånn på meg?
- Han vil ikke møte deg... - Hva om jeg ikke vil møte ham?
Dessuten handler det ikke om meg og Lucas.
- Hva skal du fortelle dem? - Sannheten.
At politiet skjulte Almas død.
Det vet du ikke. Du er ikke lege.
Det vil stille politiet i dårlig lys.
Politiet trenger ikke hjelp til det.
- Sjef? - Kom inn, Lucas.
Sett deg, Lucas.
Jeg er blitt oppringt av Emilio Escobedo.
Han ba meg holde igjen artikkelen din noen dager.
- Folk må vite at Avklederen er der ute. - Ja, Lucas.
- Vi har... - Vær så snill.
Vi må la dem gjøre jobben sin.
Før du blir sint, har jeg noe relevant til deg.
Nå som alle snakker om mordere.
Goyo Cadenas skal publisere en bok han skrev i fengselet.
Hvem er Goyo Cadenas?
- Det tok en stund. - Ja. Jeg kom så fort jeg kunne.
- Du er ikke min eneste venn her. - Selv ikke du tror det.
- Du ser godt ut. - Og du ser elendig ut.
Det ser ut som om du har en mopp på hodet.
Og hva er det med barten? Du ser ut som en bulldogg.
Du, da.
Tror du damer vil legge merke til deg når du ser sånn ut?
Jeg er ikke her for å snakke om utseendet mitt.
Greit. Glem det.
Jeg kommer ikke til å fortelle deg noe.
- Du vet ikke hvilken sak jeg snakker om. - Jeg bryr meg ikke.
Du er ikke etterforsker lenger.
Alma Álvarez.
Minner ikke måten hun døde på om de andre av Avklederens ofre?
- Nei. For Alma Álvarez døde av hypoksi. - Jeg mener da de fant henne.
Jeg burde ikke fortelle deg dette, men i går kveld ringte Avklederen stasjonen.
- Hva snakker du om? - Ikke spill dum, Uriel. Jeg kjenner deg.
Forteller du meg at du er helt sikker på at Avklederen er død?
Ikke jeg heller.
Ukjent navn.
Pilar Valdez.
Arantza Ruiz.
Lucía Martínez.
Nora Menéndez.
Paola Machado.
Alma.
- God ettermiddag. - Unnskyld.
- Ronald, ikke sett det der. - Jeg kommer straks tilbake.
- God ettermiddag. - God ettermiddag. Står til?
Sjefen min var her i går kveld, og han glemte frakken sin.
- Ingen la igjen noe i går. - Kan du sjekke?
Han er veldig åndsfraværende, og kanskje har han forlagt den.
Men han er medlem av denne klubben. Han heter Alejandro de la Torre.
Jeg kan ikke gi deg den informasjonen.
Kanskje du kan sjekke gjesteboken.
Kanskje vi finner navnet hans der.
Ha det bra.
- Ha det bra. - Adjø.
Ronaldo! Ronaldo!
Det var en grunn til at jeg ba deg ikke sette den der, Ronaldo.
Nå må du snakke med sjefen, Ronaldo.
- Ja vel. - Utrolig.
Hallo. Er det noen der?
- Gjorde du dette helt alene på to timer? - En time og 54 minutter.
Hva har du der?
Mors testamente, der hun gir deg alt?
- Det er ingenting. Hva skjer? - Vi har alle våre hemmeligheter.
Det viktige er at Ángeles har funnet et navn blant alle bileierne.
Vi tar med Romandía.
Hvorfor Romandía?
Han kan snakke med Gerardo. Og han er på vår side.
Romandía har én side. Sin egen.
- Han var villig til å si opp for oss. - Tror du virkelig på det?
Han vet at hvis vi får sparken, får han sparken. Ingen vil ha ham her.
Og det er derfor jeg stoler på ham.
Jeg vet ikke hvor mye vekt jeg skal legge på mennene du stoler på.
Kommer!
- Åpne døren. - Straks!
Jeg vil legge meg. Jeg er trøtt.
Kjære?
- Hva gjorde du der inne? - Ingenting. Rydder i dette rotet.
Kom. Jeg vil vise deg noe.
Kjenn som barnet ditt sparker. Legg hånden din her.
Kjenner du det?
La meg kjenne.
Hvorfor fortsetter du med dette?
Jeg holdt på å organisere det, men ikke vær redd.
Saken er avsluttet.
Hva om vi går en tur? Glemmer det der.
- Hva er det? Hva er det, Gerardo? - Legg deg nedpå.
Du vil ha godt av det, kjære. Gerardo.
- Beklager. Jeg må dra. - Hvor skal du, Gerardo?
Vi viser deg dette fordi vi stoler på deg.
Så dere har gjort dette til deres personlige hovedkvarter?
Jeg er imponert.
Imponert som i "godt jobbet" eller som i "dere har sparken", señor?
Imponert som i:
"Be om at ingen der oppe får vite hva som skjer her nede."
- Hva mer har dere? - Avklederen kjører en av disse bilene.
Vi vet det er 3452 biler av denne modellen med hvit topp i hele landet.
- I byen synker tallet til 1826. - Fortsatt for mange.
Det er derfor jeg har samlet inn data om mulige eiere, bilmodeller og år.
Jeg utelukket biler registrert på kvinner og funksjonshemmede.
Og så sjekket jeg om noen av dem er straffedømt.
Hovedsakelig for voldshandlinger mot kvinner.
Tjueseks navn, men bare én fanget oppmerksomheten min.
Andrés López.
Flere bøter for feilparkering, fartsovertredelser og hensynsløs kjøring.
Jeg ville fokusert mer på de som er knyttet til partnervold.
Det ville ikke jeg.
Med all respekt, Andrés López fortsatte å få bøter fram til for sju uker siden.
En uke før det første drapet.
Hvis du dreper, blir du mer forsiktig. Du vil ikke bli stoppet av trafikkpoliti.
- Hvor finner jeg denne mønsterborgeren? - Det er problemet.
Vi har bare en postboksadresse, og vi trenger en ransakingsordre.
Jeg tar meg av det.
MEXICO POSTVESEN
- Vær så god. - Hei, kjære.
Hei.
- Jeg er overbetjent Octavio Romandía. - Hva kan jeg hjelpe deg med, overbetjent?
Så mange ting.
Først kan du åpne boks B-403 under Andrés López.
Du trenger en ransakingsordre for å...
Jeg visste at du var ærlig.
- Vil du vite en hemmelighet? - Fortell.
Jeg tror han er Avklederen.
- Du sier ikke det. - Det sier jeg.
- Sa du López? - López.
Et øyeblikk.
Han har ikke vært her på sju uker.
Du snakker!
Takk for hjelpen, vennen min.
Perfekt.
Vennen min.
- Gratulerer med dagen, Gabina. - Takk, mamma. Er jeg tidlig ute?
Se.
- Hvem snakker du med, Tomasa? - Ingen!
- Kan jeg komme inn? - Ikke ennå, vennen min.
La støvet legge seg litt til.
- Hva gjør du her? - Du vet godt hva jeg gjør her.
- Du er ikke velkommen her. - Ikke snakk sånn til søsteren din.
Vil du ha en liten fest? Ha en med de nye vennene dine. Gå. Nå.
Gå inn.
Gå inn, sa jeg!
- Ja, señora. - "Ja, señora." Gå.
Vennen min.
Jeg vet hvor viktig dette er for deg.
Men han er faren din, Gabina. Vær tålmodig.
- Tomasa, jeg snakker til deg! - Kommer.
Vennen min...
Tilgi meg.
Gratulerer med dagen, Gabina. Tilgi meg.
Gabina!
Din drittsekk!
- Vær forsiktig, Krølle. - Beklager.
- Gratulerer med dagen. - Tusen takk.
Jeg har noe til deg. Det er litt teit, men det fikk meg til å tenke på deg.
Det er ikke teit. Men det er synd at jeg kastet kaken.
Ikke hør på dem. Fortsett å gjøre det du gjør.
- Det er så viktig. - Var du inne?
Du visste at de ikke ville slippe meg inn, og du sa ingenting?
Hva skulle jeg sagt, Krølle? De hører ikke på meg.
Du kunne i det minste ha prøvd.
Gabina!
Hei, María. Jeg vil fortelle deg noe om Gabina.
- Jeg skal la deg være i fred. - Jeg tror mannen min er utro.
Igjen.
Det er vanlig. I Mexico er det 27 prosent tilbakefall.
Så sjansen for at han får tilbakefall er svært høy.
Dette er ikke en sak, Ángeles. Dette er livet mitt.
Ja.
Beklager.
Nei, tilgi meg. Det er ikke ditt problem.
Hvordan vet jeg om han har tilbakefall?
Var det noen endring i atferden hans etter første gang?
I starten, så. Men så var det visst ikke det.
Uttrykte han noen gang anger for å ha vært utro?
Nei.
Erkjente han i det minste å ha vært utro?
Nei.
Da er sjansen for at han får tilbakefall ekstremt stor.
Men hvis du vil vite det sikkert, bør du spørre ham.
Hva ville du fortelle meg om Gabina?
Gratulerer med da'n Gratulerer med da'n
Gratulerer, kjære Gabina Gratulerer med da'n
Gratulerer!
Tusen takk. Det mangler noe.
Bravo, Gabina!
Tusen takk. Hvordan visste dere at jeg har bursdag?
- Du sa det den første dagen på skolen. - Du husket det!
Ikke jeg. Hun gjorde det.
Den 6. april 1945. Fødselsdatoen din.
Tusen takk.
- Bare hyggelig. - Gratulerer.
- Vi har gått gjennom alt. - Vi glemte noe.
Hva betyr "169"?
Dette kan være en tilfeldighet.
Skribling på et tre i en offentlig park.
Hvem som helst kan ha gjort det.
Det var sikkert der før vi fant liket.
Gerardo.
Gerardo!
Jeg vet at du er under mye press. Men vi burde ikke være her.
Det vi bør gjøre akkurat nå, er å gå ut døren,
samle fakta og ikke fantasere...
Hysj.
Kom hit.
Der har du det.
Kjære, Valentina vil snakke med deg.
Vi trodde du kom tidligere.
Vet dere hva vi bør gjøre?
Hei.
Hva?
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Kan du gi oss et øyeblikk? Det handler om jobb.
- Kjedelig ting. Du aner ikke. - Selvfølgelig.
Greit.
- Føl deg hjemme. - Takk.
Jeg liker henne.
- Si det du har å si og gå. - Avklederen ringte stasjonen.
Ha en fin kveld.
For en overraskelse. Hva gjør du her?
Hvor var du i går kveld?
Der jeg fortalte deg. På klubben.
Det er ikke sant.
Ja.
Vel. Nei, jeg dro ikke til klubben.
Jeg gikk på kabaret.
Jeg sa det ikke fordi jeg visste at du ville bli sint.
Hvem gikk du med?
Noen klienter.
Hvilke klienter?
María, vær så snill. Det betyr ingen ting.
- Hvorfor løy du for meg? - Jeg har fortalt hvorfor.
- Jeg vil høre sannheten! - Det har du!
Jeg skulle til å gå på festen, og jeg følte meg ydmyket.
Jeg har jobbet i årevis for forfremmelsen jeg mistet.
Det var fremtiden min, fremtiden vår, og du bryr deg ikke.
Hvordan kan du si at jeg ikke bryr meg om fremtiden vår?
Hvorfor måtte du si at du var politi? Jeg visste at dette ville skje.
Jeg visste det.
- Det glapp ut. - Ting glipper ikke ut av deg.
Hvorfor?
- Fordi jeg så hvor glad hun var. - Hvor glad hun var?
Jeg så henne glede seg over å ha noe som fikk henne til å like seg selv.
Mer enn bare å være mor eller kone. Og hun så det samme i meg.
Hun spurte meg i fortrolighet, og jeg svarte.
Og du satte det foran familien vår. Forstår du det?
Jeg burde ikke måtte skjule noe som gjør meg glad.
Kan vi fortsette denne samtalen hjemme?
María.
Jeg var der inne.
Hva?
Jeg var inne i skapet, og jeg hørte deg.
Jeg forstår ikke.
Da du snakket med henne på bursdagen din.
Jeg syntes det var fælt at du måtte jobbe på en så spesiell dag.
Så jeg dro hit for å glede deg.
For å overaske deg. Men det var jeg som fikk overraskelsen.
María, du hørte bare en del av samtalen.
Og det var nok.
Ydmykelsen du følte i går kveld,
kan ikke sammenlignes med ydmykelsen jeg følte der inne.
Å høre deg planlegge å dra til Acapulco med den kvinnen.
Tre timer, Alejandro.
Jeg sto der i tre timer.
Helt til du dro til restauranten.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Tilgi meg.
Hvem er hun?
Hun er eieren av hotellet i Acapulco.
- Sjefen din? - Ja, sjefen min. Klienten min.
Hun heter Francesca.
I går kveld...
I går kveld var jeg sammen med henne.
- Jeg vil gjøre det godt igjen. - Jeg skjønner ikke hvordan.
Det gjør jeg.
Vi kan gjøre det du ville. Vi kan dra til det hotellet i Malinalco,
der jeg fridde.
Jeg vil ha deg ut av huset.
Du kan ikke mene at en morder som har vært i fengsel i 30 år er viktigere
enn Avklederen!
Han er der ute i live, og han dreper.
Men folket må vite det!
- Jeg har aldri sett ham så sint. - Det er sannheten.
Det har jeg. Og mye verre.
Jeg skulle ønske jeg kjente den Lucas.
Sånn er det ikke.
Men han har nok blitt voksen.
- Blir du til middag? - Ja, greit.
Nei, jeg tror jeg er ferdig her.
Vale!
Vale. Jeg snakket med redaktøren min.
- Han lar meg skrive om Avklederen. - Er det sant?
Ja. Jeg trodde han skulle sparke meg fordi jeg kjeftet på ham.
Du hadde rett. Det funket.
Noen ganger lytter folk bare når du er høylytt.
Politiet blir nødt til å gjenåpne etterforskningen.
Jeg føler meg så levende.
Du må fortelle meg alt om samtalen.
Betyr det at du svarer når jeg ringer?
- Angående den dagen... - Ikke tenk på det. Glem det.
- Beklager. - Nei.
- Jeg skylder deg en tjeneste. - Du skal få gjøre opp.
Jeg har mistet henne. Jeg har mistet henne.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Det var ikke din skyld.
Nei, ikke fortell meg at det ikke var det. For jeg vet hva jeg gjorde, Jero.
Du gjorde en feil, men du gjorde det slutt for å fokusere på familien din.
Ja eller nei?
Ja.
Og hva gjorde María?
- Hva mener du? - Hun forlot deg.
Hun sa selv at hun har villet bli politi siden hun var barn.
La oss ikke late som om hun gjorde dette bare fordi du var utro.
At hun heller vil være på politistasjonen
enn med familien sin, har ingenting med jobben din, Francesca eller deg å gjøre.
Gjør det samme som henne, og spør deg selv om hva du vil.
Jeg vil ha tilbake familien min.
Det fins måter å gjøre det på.
Hva mener du?
Juridiske måter.
Nei.
Bok én, kapittel seks, vers ni.
"Vet dere ikke at de som gjør urett, ikke skal arve Guds rike?
La dere ikke føre vill!
Verken de som driver hor, de som dyrker avguder eller de som bryter ekteskapet..."
- Hvor er pappa? - Han er på forretningsreise.
- Når kommer han tilbake? - Jeg vet ikke. Snart.
Jeg vil ringe ham.
Han er på en forretningsreise, kjære. Han la ikke igjen noe nummer.
Hvorfor ikke?
Vet du ikke pappas telefonnummer?
- Bryr du deg ikke? - Jeg sa ikke at jeg ikke bryr meg.
Jeg ringer kontoret hans.
Du ringer ikke noen.
- Men hvorfor? Jeg bare... - Fordi jeg er her!
Hvis du trenger noe, så er jeg her!
Unnskyld.
Tilgi meg.
Er alt i orden, mamma?
Unnskyld meg.
Tusen takk.
Hva kan jeg si? Lucas snakker til deg. Bra for deg.
Ikke bare det. La oss bare si at han brukte munn.
María?
Hva er galt? Går det bra?
Hva?
Han gjorde det igjen.
Jeg konfronterte ham og kastet ham ut.
Det er nå du skal si at jeg er dum.
Det sier jeg ikke.
Alt du gjorde, var å tro på ham. Det gjør deg til et godt menneske.
Han er fortsatt en idiot.
Blåbetjenter. Bli med meg.
- Ja, señor. - Ja, señor.
Det viser seg at Andrés López er ikke bare Andrés López.
Han er også Damián Écija og Eduardo Suárez.
De tre adressene han oppga, er falske.
Og han har ikke sjekket postboksen sin på sju uker.
- Siden drapene startet. - Nettopp.
Og han bruker sannsynligvis et nytt alias.
- Så vi har ingenting? - Nei.
Men det er sånn det er. Spor blir kalde, så finner du nye.
- Vi må fortsette å lete. - Du har rett. La oss lete.
Takk for hjelpen.
Dere gjorde en veldig god jobb. Gratulerer.
Har du klippet deg?
Ja, jeg var lei av det lange håret.
Du ser pen ut. Mindre gretten.
Vi vet ikke hvor han bor, men vi vet hvor bøtene hans ble skrevet ut.
- Vi utelukket de som var lengst borte. - Men disse 12 er for samme overtredelse.
For å blokkere inngangen til det samme huset.
- Alle klagene ble sendt av samme kvinne. - Han jobber eller bor i dette kvartalet.
Vi må snakke med den kvinnen.
- Skal vi dra når skiftet er over? - Nei.
Jeg kan ikke komme sent hjem i dag. Vi kan dra nå.
Kan dere bli her i tilfelle Romandía trenger noe?
María og jeg kommer straks tilbake.
Ja.
Kom.
Media er ute etter blod, og jeg vil ikke gi dem det.
Jeg har ingenting å si til mitt forsvar.
Jeg tror det beste for landet og for saken er at noen andre erstatter meg.
Nå er du en jævla martyr.
Du trår tappert til side så en annen dritt kan rydde opp i rotet.
Blod, Herrera. Blod.
- Hvis du vil at jeg skal si opp... - Jeg vil ikke at du skal si opp!
Herrera. Jeg trenger informasjon.
Jeg trenger svar.
Det er en ting.
Vi tror det er relatert til et bibelsitat.
Jeg skulle ønske jeg ikke kjente ham. Han er naboen min.
Var det du som klaget på señor López?
Som om det hjalp.
Han pleide å parkere bilen rett foran innkjørselen min.
- Har du snakket med ham? - Nei, gud forby.
Jeg sendte inn klagene, som enhver god borger bør.
Jeg ble så lettet da han dro.
Hva mener du? Når dro han?
Jeg vet ikke sikkert. Jeg tror han satte seg i bilen og dro.
Jeg håper han glemmer hvor han bor.
Tusen takk for hjelpen og at du tok deg tid.
- Tusen takk. - Adjø. Tusen takk.
- Skal vi ringe Romandía? - Eller så kan vi ta en rask titt.
Nei.
- Vi er her alt. - Vale.
- Hva? Det går fort. - Hør her...
Hun sa at det ikke er noen der.
- Hva kan gå galt? Vi går inn... - Valentina.
Du kan bli der og holde utkikk.
Eller du kan komme... og være en politibetjent.
Du er fra vettet.
Mine damer og herrer,
venner fra pressen og alle som ser på hjemme.
Dere lurer kanskje på hva mysteriet er med denne lille pressekonferansen.
Førstebetjent Herrera.
Tusen takk, politisjef Escobedo.
Mexico bys politiavdeling må informere dere om
at saken med Avklederen fra Tlalpan fortsatt er åpen.
Hva er det du ikke forteller?
Forsiktig.
Vi vil informere
om at vi har gått inn i det vi kaller fase to av etterforskningen.
Som dere alle vet, ble fase én avsluttet
med Margarito Flores' pågripelse og tilståelse
som gjerningsmann bak seks av de sju drapene.
Etter å ha analysert ny informasjon
har vi konkludert med at Margarito Flores ikke handlet alene.
Hva er det han sier?
Margarito Flores var bare en brikke for mesterhjernen.
Den ekte Avklederen fra Tlalpan er fortsatt der ute.
Dette er et kriminelt sinn, intelligent,
i stand til å manipulere hvem som helst,
som han gjorde med avdøde Margarito Flores.
- Han lyver. - Ro dere ned.
Ro dere ned! Vi tok en av forbryterne,
og det er bare et spørsmål om tid før den andre er bak lås og slå.
Dette er Alma Álvarez, Avklederens siste offer.
Født i Oaxaca.
I dag er foreldrene hennes her hos oss.
Herregud.
- Er det Andrés López? - Ja.
- Det er Avklederens tau. - Ja.
Avklederen fra Tlalpan er en religiøs hevner.
Han har lagt igjen et nummer på hvert av åstedene.
En. Seks. Ni.
Vi holdt denne informasjonen fra offentligheten av sikkerhetshensyn.
Visste du om dette?
Betydningen av denne inskripsjonen er som følger.
Første korinterbrev vers seks til ni, som lyder:
"Vet dere ikke at de som gjør urett, ikke skal arve Guds rike?
La dere ikke føre vill!
Verken de som driver hor, de som dyrker avguder, verken tyver,
grådige, drukkenbolter, spottere eller ransmenn
skal arve Guds rike."
Vi vet hva du er, og vi vet hva hensikten din er.
Og vi skal finne deg.
Vi har fått vite at Alma Álvarez ble funnet i live, og døde på sykehuset.
Hva slags spørsmål er det? Vis litt respekt! Respekt!
Medlemmer av pressen, vi ber dere være tålmodige...
I neste episode...
Det er noen der ute som vet noe.
Og du gjør ingenting.
Goyo Cadenas har rett. 169 handler ikke om religion.
Han drepte og begravde fire kvinner i bakgården.
Hva om han kan hjelpe oss å finne Avklederen?
Tekst: Evy Hvidsten