Policajná stanica. Dobrý večer.
Chcem hovoriť s policajtom.
Ja som policajtka.
Vy ste policajtka?
Nemali by ste byť doma s rodinou?
Kto je tam?
Volajú ma Vyzliekač.
Doriti, vydesil si ma, Herrera.
Nech ide o čokoľvek, nepočká to do zajtra?
Našli sme ďalšiu obeť.
Alma Álvarezová.
Chceli ju uškrtiť.
Je nažive.
Podľa nás to bol Vyzliekač.
Človek by nemal byť sám.
Nie som sama.
Nehovorím o vás.
Hovorím o Alme Álvarezovej.
Ale ten problém je už vyriešený.
Čo ste jej urobili?
Správate sa ku mne ako k nepodstatnému zločincovi.
Nevidíte ma. Neberiete ma jednoducho vážne.
Myslíte, že keď ste chytili nejakého imbecila a dali mu moje meno,
tak prestanem zabíjať?
Prosím, povedzte mi, čo ste jej urobili?
Urobil som to, čo robím vždy.
A to, čo budem robiť, kým ma nebudete brať vážne.
Zatkli sme Margarita Floresa.
Mali sme dôkazy.
Očividne sme sa zmýlili.
„My“, idiot? „My“?
Mysleli sme, že to je imitátor,
ale máme dosť informácií, aby sme si mysleli...
Vydrž, Herrera.
Hovoríš mi, že som zo seba urobil hlupáka
na tlačovej konferencii a klamal celému Mexiku?
Tak to je?
Nemocnica, dobrý večer.
Počúvajte ma, prosím.
V izbe 503 máte pacientku, ktorá je v nebezpečí.
Skontrolujte ju.
Počúvajte ma. Skontrolujte ju.
Ste tam? Nech sa nerozprávam sám, ty suka!
Áno, som tu. Prepáčte.
Prepáčte.
Nerád zvyšujem hlas.
Spýtal som sa, či naozaj veríte, že by to Tito Flores urobil.
Tito Flores sa priznal.
Povedzte mi jedno. Ako ste to priznanie získali?
Vymlátili ste ho z neho?
Nie, šéfe.
Keď Margarito Flores uvidel tie fotografie,
jeho reakcia naznačovala, že bol vrahom.
Okrem toho...
dobrovoľne podpísal priznanie.
Nájdu sa ďalšie mŕtve ženy, ty chumaj.
Ale to nie je jediný problém.
V novinách La Independencia je novinár.
Má viac informácií, ako by mal mať.
A kedykoľvek ich môže zverejniť
a ja potrebujem robiť svoju prácu v pokoji.
Ja potrebujem, aby si našiel prekliateho Vyzliekača.
Všetko máte pod nosom,
ale skrátka nevidíte, čo nechcete vidieť.
- Čo nechceme vidieť? - Nie.
Nebudem robiť vašu prácu za vás.
Robte si svoju prácu. Ja si budem robiť svoju.
Nemiešajme to.
Ja viem, že Tito Flores nemohol zabiť tie ženy.
Prečo?
Lebo nebol dôsledný.
Nebol pozorný.
Ale Vyzliekač áno.
Ďakujem.
Som jediný, kto ich vidí.
Preto ste šli na Paolin pohreb?
Pani policajtka?
Áno.
Lekári sa ju snažili oživiť,
ale Alma Álvarezová zomrela.
ŽENY V MODROM
Asi to bol nejaký idiot, čo sa zahrával.
Poznal meno Almy Álvarezovej.
Povedal som, aby si si držala odstup.
Áno a tiež, že mám zdvíhať telefón a to som urobila!
Zanedbávam svojho manžela a deti.
Zdvíhaním telefónu som spĺňala vaše rozkazy,
keď zavolal, tak mi nehovorte...
Mala si zdvíhať telefóny,
nie veriť prvému hajzlovi, čo zavolá!
- Doma všetko v poriadku? - Do toho vás nič!
Nič. Ale si hysterická.
A aká iná mám byť?
Práve som hovorila s mužom, ktorý tvrdí, že je Vyzliekač a že zabil Almu.
A keď som zavolala do nemocnice, povedali, že zomrela.
Pozri. Nechaj ma to vyšetrovať, ale drž si odstup.
Ak sa to niekto dozvie, je koniec. To chceš?
Viem, aké to je, keď ťa priťahuje niečo, čo si myslíš, že je pravda, ale...
Neverím, že to naozaj hovorím,
ale pravidlá majú svoj význam.
Ako tvoj šéf ti prikazujem, aby si si šla oddýchnuť.
Daj si.
Na čo to je?
Aby si doma mohla čeliť čomukoľvek, čo sa tam deje.
Večierok bol dobrý?
Nie, nebol dobrý.
Takže si tam šiel.
Áno, samozrejme.
Aj ja. A nevidela som ťa tam.
Nebol som tam dlho.
Tak kam si šiel?
Ako to myslíš?
Je takmer pol štvrtej ráno.
Kde si bol?
Šiel som s klientmi do klubu.
Prečo?
Len tak.
María, hovorím ti pravdu.
Dobre. Zatvor dvere.
Myslel som, že si prešla ku konkurencii.
Všetko najlepšie.
Ďakujem, don Isma.
Ako budeš oslavovať?
Ako vždy. Doma s rodičmi a bratmi.
Mám pre teba niečo špeciálne.
- Naozaj? - Áno.
Broskyňová torta.
Lekár povedal, že zomrela uprostred noci.
- Zástava dýchania. - „Zástava dýchania.“
A ako sa to mohlo, do riti, stať v nemocnici?
Odkiaľ to mám vedieť?
Na krku mala nádor. Možno sa zadusila.
Nie.
Operovali ju a bola v poriadku.
Vieme niečo o jej rodine?
Nie sú odtiaľto.
- Nehovorili sme s nimi. - Nevolajte im.
Nekontaktujte ich.
Toto ostáva medzi nami. Rozumiete?
Nikto iný na stanici nebol. Bola som sama.
Už viem, prečo sa tak tváriš.
Nespala som dobre.
Budeme musieť niečo urobiť,
lebo ak polícia vyšetrovanie neotvorí,
Vyzliekač bude stále zabíjať.
Romandía mi povedal, že nám pomôže.
Na neho pozor.
Je náš veliteľ, ale nemusí byť na našej strane.
Hovoríte po nemecky?
Kde je vstupné do múzea?
- „Vstup“ do múzea... - „Kde je vstup do múzea?“
- Tak sa to povie. - Ďakujem.
Viem, kde je. Ukážem vám.
- Tak čo vieme? - Vieme, že má auto s bielou strechou.
Skvelé. Viete, koľko áut s bielou strechou je v meste?
Nemáme poznávacie číslo ani prístup k vyšetrovaniu.
Ako zistíme, čie je jeho?
Existuje spôsob.
Aký?
Naša práca spočíva v archivovaní,
nikomu nepríde zvláštne, ak si vypýtame nejaké spisy.
Potom môžeme vyčistiť údaje
a vyfiltrovať ich podľa roku výroby, oblasti registrácie
a porovnať ich s registrami trestov, pohlavím, vekom...
To bude trvať večnosť.
Ale je to nápad. Čo navrhuješ ty?
Jediný spôsob, ako zatlačiť na políciu
v tejto krajine sú média.
Takže zase pôjdeš za Lucasom.
Nepozeraj sa tak na mňa.
- Myslela som, že už nechceš... - A čo ak nechcem?
Toto nie je o mne a Lucasovi.
- Čo mu povieš? - Pravdu.
Že polícia zatajila Alminu smrť.
To nevieš. Nie si lekárka.
Len chceš očierniť políciu.
S tým polícia nepotrebuje pomôcť.
- Šéfe? - Poď ďalej, Lucas.
Sadni si, Lucas.
Lucas, volal mi Emilio Escobedo.
Požiadal ma, aby sme tvoj článok na chvíľu zastavili.
Ľudia musia vedieť, že Vyzliekač je tam vonku.
Áno, Lucas. Lucas.
- Nie, ja... - Lucas, prosím.
Nechajme ich robiť si svoju prácu.
Skôr, než sa nahneváš, mám pre teba niečo lepšie.
Keďže je teraz v móde hovoriť o vrahoch.
Goyo Cadenas vydá knihu, ktorú napísal vo väzení.
Kto je Goyo Cadenas?
- To ti trvalo. - Áno.
Prišiel som čo najskôr.
Nie si tu môj jediný kamoš.
Sám tomu neveríš.
Vyzeráš dobre.
A ty hrozne.
Akoby si mal na hlave metlu.
A čo tie fúzy?
Vyzeráš ako buldog, prisahám.
Hej.
Myslíš, že takéhoto si ťa nejaká žena všimne?
Dosť. Neprišiel som sa rozprávať o svojom výzore.
Tak dobre. Zabudni na to.
Nič ti nepoviem.
Ani nevieš, o aký prípad mi ide.
Je mi to jedno.
Už nie si detektív.
Alma Álvarezová.
To, ako zomrela, nepripomína ti to ostatné obete Vyzliekača?
Nie. Lebo Alma Álvarezová zomrela na hypoxiu.
Myslím, keď ju našli.
Nemal by som ti to hovoriť,
ale včera v noci Vyzliekač zavolal na stanicu.
Čo to hovoríš?
Nehraj sa na blbého, Uriel. Poznám ťa.
Tvrdíš, že si si úplne istý, že Vyzliekač je mŕtvy?
Ani ja nie.
Meno neznáme.
Pilar Valdezová.
Arantza Ruizová.
Lucía Martínezová.
Nora Menéndezová.
Paola Machadová.
Alma.
- Dobrý deň. - Prepáčte.
Ronald, nenechávaj tu veci, prosím.
Áno. Hneď som späť.
- Dobrý deň. - Dobrý deň.
- Ako sa máte? - Dobre, ďakujem.
Včera v noci tu bol môj šéf a zabudol si tu kabát.
- Nikto si tu nič nezabudol. - Pozriete sa?
Je trochu nepozorný a možno ho niekde zapatrošil.
Ale je členom klubu.
Volá sa Alejandro de la Torre.
Také informácie vám nemôžem dať. Prepáčte.
Možno by ste mohli skontrolovať knihu návštev.
Možno nájdeme jeho meno a to bude stačiť.
Dovidenia, pani.
- Dovidenia. - Dovidenia.
Ronaldo! Ronaldo!
Povedala som, aby si to tu nenechával. Presne pre toto, Ronaldo.
Ty to budeš vysvetľovať vedúcemu, Ronaldo.
- Dobre. - Neuveriteľné.
Haló. Je tu niekto?
To si urobila sama za dve hodiny?
Za hodinu a 54 minút.
Čo to máš?
Mamin závet, kde všetko zanechá tebe?
Nič to nie je. Čo sa deje?
To nič. Všetci máme svoje tajomstvá.
Dôležité je, že Ángeles medzi majiteľmi áut našla jedno meno.
Poďme za Romandíom.
Prečo za Romandíom? Prečo za ním?
Len on môže ísť za Gerardom.
A je na našej strane.
Romandía pozná len jednu stranu. Svoju.
Bol ochotný kvôli nám odísť.
Naozaj tomu veríš?
Veľmi dobre vie, že ak vyhodia nás, tak aj jeho.
Nikto ho tu nechce.
Presne preto mu dôverujem.
Neviem, nakoľko môžem veriť mužom, ktorým dôveruješ ty.
Idem!
- Otvoríš? - Sekundu!
Chcem si ľahnúť. Som unavená.
Zlatko?
Čo tu robíš?
Nič. Upratujem.
Pozri. Chcem ti niečo ukázať.
Chyť si, ako dieťa kope.
Daj si sem ruku.
Cítiš to?
Ukáž.
Prečo sa v tom stále hrabeš?
Len... som to upratoval, neboj sa.
Je to uzavretý prípad.
Nejdeme sa prejsť?
Nechaj to tak.
Čo je?
Čo je, Gerardo?
- Čo sa deje? - Choď si ľahnúť.
Prospeje ti to, zlatko. Gerardo.
Prepáč. Musím ísť.
Kam ideš, Gerardo?
Ukazujeme vám to, lebo vám dôverujeme.
Takže ste to tu premenili na svoju vlastnú centrálu?
Som ohromený.
Ohromený v zmysle: „Dobrá práca“,
alebo v zmysle: „Máte padáka“, pane?
Ohromený v zmysle:
„Modlite sa, aby sa nikto hore nedozvedel, čo sa tu dole deje.“
Čo ešte máte?
Vyzliekač má jedno z týchto áut.
Vieme, že v krajine je 3 452 áut tohto modelu s bielou strechou.
V hlavnom meste ich počet klesá na 1 826.
Stále veľa.
Preto som zhromaždila údaje možných majiteľov, modelov, rokov.
Vylúčila som autá registrované na ženy, invalidov,
a pozrela sa, ktorí majú záznam v registri trestov.
Hlavne za násilie voči ženám.
Dvadsaťšesť mien, ale len jedno zaujalo moju pozornosť.
Andrés López.
Má niekoľko pokút za parkovanie, prekročenie rýchlosti a nebezpečnú jazdu.
Skôr by som sa sústredil na tých s obvinením z domáceho násilia.
Ja nie.
So všetkou úctou,
Andrés López prestal dostávať tieto pokuty pred siedmimi týždňami.
Týždeň pred prvou vraždou.
Keď zabíjaš, dávaš si väčší pozor.
Nechceš, aby ťa odstavili dopraváci.
- Kde nájdem tohto ctihodného občana? - To je ten problém.
Máme len adresu P.O.Boxu a potrebujeme povolenie.
Postarám sa o to.
POŠTA
- Páči sa. - Dobrý deň, srdiečko.
Dobrý.
Som kapitán Octavio Romandía.
S čím vám pomôžem, kapitán?
S mnohými vecami.
Zatiaľ by som potreboval otvoriť box B-403 na meno Andrés López.
Na to potrebujete povolenie na...
Vedel som, že ste čestná.
Môžem vám niečo prezradiť?
Hovorte.
Podľa mňa ide o Vyzliekača.
Nehovorte.
Ale hovorím.
- López, áno? - López.
Chvíľku.
Nebol tu sedem týždňov.
Dopekla.
Ďakujem za pomoc, srdiečko.
Skvelé.
Zlatko.
Všetko najlepšie, Gabina.
Ďakujem, mami. Nejdem skoro?
Pozri.
- S kým sa rozprávaš, Tomasa? - S nikým!
- Môžem vojsť? - Ešte nie, zlatko.
Počkaj, kým sa to tu trochu upokojí, dobre?
Čo tu robíš?
Dobre vieš, čo tu robím.
- Nie si tu vítaná. Zbohom. - Nerozprávaj sa tak so sestrou.
Chceš oslavu?
Choď oslavovať so svojimi novými kamoškami. Bež.
Choď dnu.
Hovorím, choď dnu!
- Áno, mami. - „Áno, mami.“ Bež.
Dcérka,
nemysli si, že neviem, aké to je pre teba dôležité.
Ale je to tvoj otec, Gabina.
Buď trpezlivá.
- Tomasa, hovorím s tebou! - Idem.
Dcérka...
odpusť mi.
Všetko najlepšie, Gabina. Prepáč.
Gabina!
Ty debil!
- Dávaj si pozor, Kučierka. - Prepáč.
Všetko najlepšie.
Ďakujem.
Niečo pre teba mám.
Je to trochu gýč, ale pripomenulo mi ťa to.
Nie je to gýč.
Škoda, že tortu som už vyhodila.
Hej, nepočúvaj ich.
Pokračuj v tom, čo robíš.
Je to dôležité.
Bol si doma?
Vedel si, že ma nepustia dnu a nič si nepovedal?
Čo som mal povedať, Kučierka?
Ani mňa nepočúvajú.
Mohol si to aspoň skúsiť.
Gabina!
Ahoj, María. Chcem ti niečo povedať o Gabine.
Radšej ťa nechám osamote.
Manžel ma asi podvádza.
Zase.
To je bežné.
V Mexiku je miera recidívy pri nevere 27 %,
takže šanca, že to urobí znova je veľmi vysoká.
Toto nie je prípad, Ángeles.
Je to môj život.
Áno.
Prepáč.
Nie, ty mi prepáč.
Nie je to tvoja vina.
Ako mám vedieť, či sa to zopakuje?
Nastala od jeho prvého priestupku zmena v správaní?
Najskôr áno,
ale potom asi nie.
A vyjadril niekedy ľútosť nad tým, že čin spáchal?
Nie.
Priznal aspoň, že čin spáchal?
Nie.
V tom prípade je možnosť recidívy veľmi vysoká.
Ale ak si chceš byť istá, mala by si sa ho spýtať.
Čo si mi chcela povedať o Gabine?
Veľa šťastia zdravia Veľa šťastia zdravia
Veľa šťastia, milá Gabina, Veľa šťastia zdravia
Všetko najlepšie!
Ďakujem.
Niečo tomu chýba.
Bravó! To je ono, Gabina!
Ďakujem.
Odkiaľ viete, kedy ich mám?
- Spomenula si to v prvý deň akadémie. - Zapamätala si si to!
Nie ja. Ona.
Presne tak, 6. apríl 1945. Tvoj dátum narodenia.
Ďakujem.
Nemáš zač.
Gratulujem.
Už sme to prezreli.
Niečo nám ušlo.
Čo znamená „169“?
Pozri, Gerardo, môže to byť len náhoda.
Značka na strome vo verejnom parku.
Mohol to urobiť ktokoľvek.
Pravdepodobne to tam bolo pred nájdením tela.
Gerardo.
Gerardo!
Viem, že si pod veľkým tlakom.
Ale nemali by sme tu byť.
Čo by sme však mali urobiť, je vyjsť týmito dverami,
začať zbierať fakty a nefantazírovať...
Poď sem.
Tu to je.
169.
Láska, prišla ťa pozrieť Valentina.
Čakali sme ťa skôr.
Vieš, čo by sme mali urobiť? Školu. Ako...
Ahoj.
Čo je?
Ľúbim ťa.
Aj ja teba.
Počuj, dáš nám chvíľu?
Týka sa to práce.
Nuda.
- Jasné. - Hrozné. Ani netušíš aká.
Dobre.
- Cíť sa ako doma. - Ďakujem.
Páči sa mi.
Povedz, čo musíš a odíď.
Vyzliekač zavolal na stanicu.
Dobrý večer.
To je ale prekvapenie.
Čo tu robíš?
Kde si bol včera v noci?
Povedal som ti.
V klube.
To nie je pravda.
Áno.
Nuž. Nie, nešiel som do klubu.
Šiel som na kabaret.
Zatajil som to, lebo som vedel, že sa naštveš.
S kým si tam šiel?
S klientmi.
Akými klientmi?
María, prosím.
Na tom nezáleží.
- Prečo si mi klamal? - Už som ti povedal.
- Chcem počuť pravdu! - Povedal som!
Prečo?
Lebo keď som mal prísť na večierok, cítil som sa ponížený.
Lebo som roky bojoval o povýšenie, o ktoré som prišiel.
Bola to moja budúcnosť, naša budúcnosť a teba to vôbec netrápi.
Ako môžeš povedať, že ma nezaujíma naša budúcnosť?
Tak prečo si to musela povedať, prečo si povedala, že si policajtka?
Vedel som, že sa to stane.
Vedel som to.
- Preriekla som sa. - O tom sa nedá prerieknuť.
Prečo?
Videla som, že je šťastná.
Že je šťastná?
Bola šťastná, že našla niečo, prečo sa cíti dobre.
Vďaka čomu nie je len matkou a manželkou.
A to isté videla vo mne.
Spýtala sa ma, dôverne, a odpovedala som jej.
A toto bolo dôležitejšie než naša rodina. Uvedomuješ si to?
Nemala by som skrývať niečo, čo mi robí radosť.
Môžeme tento rozhovor dokončiť doma, prosím?
María.
Bola som tam.
Čo?
Bola som v skrini,
a počula som ťa.
Nerozumiem.
Keď si s ňou telefonoval na svoje narodeniny.
Bolo mi ľúto, že si cez svoj deň musel pracovať.
Tak som ťa prišla potešiť.
Prekvapiť ťa.
Ale prekvapená som bola ja.
María, počula si len časť rozhovoru.
A stačilo mi to.
Poníženie, ktoré si cítil včera večer
sa nedá porovnať s ponížením, ktoré som tam cítila ja.
Keď som ťa počula, ako plánuješ navštíviť v Acapulcu tú ženu.
Tri hodiny, Alejandro.
Bola som tam tri hodiny.
Kým si neodišiel do reštaurácie.
Neviem čo povedať.
Odpusť mi.
Kto to je?
Je to majiteľka toho hotela v Acapulcu.
Tvoja šéfka?
Áno, moja šéfka. Moja klientka.
Volá sa Francesca.
Včera večer...
Aj včera večer som bol s ňou.
Chcel by som to celé napraviť.
Neviem ako.
Ja áno.
Urobíme, čo si chcela. Pôjdeme do toho hotela v Malinalcu,
kde som ťa požiadal o ruku.
Chcem, aby si odišiel z domu.
Nemôžete povedať, že vrah, ktorý je vo väzení už 30 rokov je dôležitejší
ako Vyzliekač!
Je tam vonku, je živý a zabíja.
Ale ľudia o tom musia vedieť!
- Takého som ho ešte nevidela. - Je to tak.
Ja áno. Ešte horšie.
Kiežby som toho Lucasa poznala.
Aj ja, ale nie je to tak.
Ale už asi dospel.
- Ostaneš na večeru? - Áno, dobre.
Nie, už som urobila, čo som mala.
Vale!
Vale. Hovoril som s vydavateľom.
- Dovolil mi napísať o Vyzliekačovi. - Vážne?
Áno. Myslel som, že ma vyhodí, keď som tak na neho kričal.
Mala si pravdu. Fungovalo to.
Niekedy ľudia počúvajú, len keď kričíš.
Polícia nebude mať na výber, len znovu otvoriť prípad.
Som plný života!
Musíš mi o tom telefonáte všetko povedať.
Takže mi začneš zdvíhať telefóny?
Počuj, to minule...
Netráp sa tým. Zabudni na to.
- Prepáč. - Nie.
Máš to u mňa.
Vyúčtujem ti to.
Prišiel som o ňu.
Prišiel som o ňu. Neviem, čo robiť.
Nemôžeš za to.
Nie, to mi nehovor. Viem, čo som urobil, Jero.
Dobre. Ale ukončil si to.
Posral si to, ale ukončil si to, aby si sa sústredil na rodinu.
Áno alebo nie?
Áno.
A čo urobila María?
- Čo tým myslíš? - Opustila ťa.
Sama povedala, že policajtkou chcela byť od detstva.
Takže to neurobila, lebo si jej nasadil parohy.
To, že radšej chce byť na polícii
než s rodinou, nemá nič spoločné s tvojou prácou, Francescou, ani s tebou.
Urob to isté, čo ona a spýtaj sa seba samého, čo chceš?
Chcem späť svoju rodinu.
Dobre, to sa dá rôznymi spôsobmi.
Aké spôsoby myslíš?
Právne.
Nie.
Prvý list, kapitola šiesta, verš deväť.
„Neviete, že nespravodliví nebudú dedičmi Božieho kráľovstva?
Nemýľte sa:
ani smilníci, ani modloslužobníci, ani cudzoložníci...“
Kde je ocko?
Šiel na služobnú cestu.
A kedy sa vráti?
Neviem. Čoskoro.
Chcem mu zavolať.
Povedala som, že je na služobke.
Nenechal svoje číslo.
Ako to?
Nevieš ockovo číslo?
Netrápi ťa to?
Nepovedala som, že nie.
Zavolám mu do kancelárie.
Nikam nebudeš volať.
- Ale prečo? Len... - Lebo ja som tu!
Ak niečo potrebuješ, som tu!
Prepáč.
Mami, si v poriadku?
S dovolením.
Ďakujem.
Čo chceš odo mňa počuť?
Lucas sa s tebou rozpráva. Skvelé.
Nie len rozpráva.
Povedzme, že sa mu jazyk nezastaví.
María?
Čo sa deje? Si v poriadku?
Čo je?
Zase to urobil.
Ale tentokrát som ho konfrontovala a vyhodila z domu.
Teraz mi máš povedať, že som hlúpa.
To nepoviem.
Len si mu verila, to je všetko.
Vďaka tomu si dobrá osoba.
A on je stále idiot.
Ženy. Poďte so mnou.
- Áno, pane. - Áno.
Vysvitlo, že Andrés López nie je iba Andrés López,
ale je to aj Damián Écija a Eduardo Suárez.
Tri adresy, ktoré poskytol, sú falošné.
A svoj P.O.Box nekontroloval sedem týždňov.
Odkedy sa začali vraždy.
Presne tak.
A pravdepodobne používa novú identitu.
Takže nemáme nič. Tak?
Nemáme.
Ale tak to chodí.
Stopy vychladnú, ale objavia sa nové.
Musíme len hľadať.
Máte pravdu. Poďme hľadať.
Ďakujem za pomoc.
Odviedli ste dobrú prácu.
Gratulujem.
Ste ostrihaný?
Áno, dlhé vlasy ma už hnevali.
Vyzeráte dobre.
Menej nahnevane.
Nevieme, kde býva,
ale vieme, kde dostal pokuty.
Vylúčili sme tie najodľahlejšie.
Ale týchto 12 je za rovnaký priestupok.
Za blokovanie vstupu do rovnakého domu.
Všetky sťažnosti podala rovnaká žena.
Takže buď pracuje, alebo žije niekde tu.
Musíme s tou ženou hovoriť.
- Pôjdeme za ňou na konci zmeny. - Nie.
Dnes nemôžem prísť domov neskoro. Môžeme ísť teraz.
Tak vy dve ostaňte, ak by Romandía niečo potreboval?
S Maríou sa hneď vrátime.
Áno.
Poďme.
Média chcú krv a ja nebudem ten, čo im ju dá.
Pane, nemám na svoju obranu čo povedať.
Myslím, že to najlepšie pre krajinu a tento prípad
bude, ak odídem z pozície a niekto ma nahradí.
Teraz je z teba prekliaty martýr.
Udatne ustúpiš, aby nejaký iný hlupák po tebe upratal bordel.
Krv, Herrera. Krv.
Ak chcete, aby som odišiel...
Nechcem tvoju prekliatu výpoveď, do riti!
Herrera.
Potrebujem informácie.
Potrebujem odpovede.
Niečo mám.
Myslíme si, že to súvisí s citátom z Biblie.
Kiežby som ho nepoznala. Je to môj sused cez ulicu.
To vy ste pána Lópeza nahlásili?
A veľmi mi to pomohlo.
Svoje auto parkoval priamo pred mojou príjazdovou cestou.
- Hovorili ste s ním? - Nie, božechráň.
Podala som sťažnosť ako dobrá občianka.
Keď odišiel, odľahlo mi.
Ako myslíte, odišiel? Kedy odišiel?
Neviem presný deň.
Myslím, že nastúpil do auta a odišiel.
Nech si ho Boh nechá a zabudne, kam ho dal.
Ďakujeme za vašu pomoc a čas.
Ďakujem.
Zbohom. Ďakujem.
Zavoláme Romandíu?
Alebo si to tam rýchlo prezrieme.
Nie.
- Už sme tu. - Vale.
- Čo? Bude to rýchlo. - Počuj...
Veď povedala, že tam nikto nie je.
- Čo sa môže stať? Vojdeme... - Valentina.
Alebo ostaň tu a dávaj pozor.
Alebo poď so mnou...
a správaj sa ako policajtka.
Šibe ti, Valentina.
Dámy a páni...
priatelia z médií a všetci, ktorí nás sledujú doma.
Asi sa pýtate, čo za záhadu sa skrýva
za touto tlačovkou na poslednú chvíľu.
Inšpektor Herrera.
Ďakujem, prezident Escobedo.
Oddelenie mestskej polície vám, bohužiaľ, musí oznámiť,
že prípad Vyzliekača z Tlalpanu ostáva otvorený.
Čo sa deje? Čo to hovoríte?
Opatrne.
Chceme vám oznámiť,
že sme vstúpili do takzvanej druhej fázy vyšetrovania.
Ako všetci viete, prvá fáza sa ukončila
zadržaním a priznaním Margarita Floresa
ako páchateľa šiestich zo siedmich vrážd.
Po analýze nových informácií
sme prišli k záveru, že Margarito Flores nekonal sám.
Čo to hovorí?
Margarito Flores bol len pešiakom v rukách hlavného strojcu.
Skutočný Vyzliekač z Tlalpanu je stále tam vonku.
Ide o zločineckú myseľ,
inteligentnú,
schopnú kohokoľvek zmanipulovať,
ako to urobil aj s už zosnulým Margaritom Floresom.
- Klame. - Upokojte sa.
Upokojte sa! Pokoj.
Chytili sme jedného zo zločincov,
a je len otázkou času, než bude za mrežami aj ten druhý.
Toto je Alma Álvarezová,
posledná obeť Vyzliekača.
Narodená v Oaxace.
Dnes sú jej rodičia tu s nami.
Ó, môj bože.
- To je Andrés López? - Áno.
- To je Vyzliekačovo lano. - Áno.
Vyzliekač z Tlalpanu je náboženský samozvaný strážca.
Na každom mieste činu zanechal číslo.
Jeden. Šesť. Deväť.
Tieto informácie sme doteraz pred verejnosťou kvôli bezpečnosti tajili.
Vedela si o tom?
Význam tohto čísla je nasledovný.
Prvý list Korinťanom, kapitola 6, verš 9, ktorý znie:
„Neviete, že nespravodliví nebudú dedičmi Božieho kráľovstva?
Nemýľte sa:
ani smilníci, ani modloslužobníci, ani zlodeji,
ani chamtivci, ani opilci, ani utŕhači
nebudú dedičmi Božieho kráľovstva.“
Vieme, kto ste a čo plánujete.
A chytíme vás.
Máme výpovede,
že Almu Álvarezovú ste našli živú a zomrela neskôr v nemocnici.
Čo to je za otázku?
Prejavte trochu úcty! Úcty!
Vážení novinári, prosím, upokojte sa a buďte trpezliví...
V ďalšej epizóde...
Tam vonku je niekto, čo niečo vie.
A ty len stojíš a nič nerobíš.
Goyo Cadenas má pravdu. 169 nesúvisí s náboženstvom.
Zabil a pochoval vo svojej záhrade štyri ženy.
Čo ak by nám pomohol nájsť Vyzliekača?
ŽENY V MODROM
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová