Polisstationen. Godkväll.
Jag vill tala med en polis.
Jag är polis.
Är du polis?
Borde inte du vara hemma med din familj?
Vem är det här?
De kallar mig Avklädaren.
Du skrämde skiten ur mig, Herrera.
Vad det än gäller, kan det vänta till imorgon?
Vi har hittat ännu ett offer.
Alma Álvarez.
De försökte strypa henne.
Hon lever.
Men vi tror att det var Avklädaren.
Varför lämna någon ensam?
Jag är inte ensam.
Jag pratar inte om dig.
Jag pratar om Alma Álvarez.
- Hursom, det problemet är redan löst. - Vad har du gjort henne?
Ni behandlar mig som om jag vore kriminell.
Ni ser inte mig. Ni tar mig helt enkelt inte på allvar.
Ni tror att bara för att ni grep nån idiot och gav honom mitt namn,
så ska jag sluta döda?
- Snälla, vad har du gjort med henne? - Jag gjorde det jag alltid gör.
Och det jag kommer fortsätta göra tills ni tar mig på allvar.
Vi grep Margarito Flores.
Det fanns bevis.
- Vi hade tydligen fel. - "Vi," din jävel? "Vi?"
Vi trodde vi hade med en efterapare att göra,
- men det finns anledning att tro... - Vänta lite, Herrera.
Menar du att jag stod där som en idiot
på en presskonferens och ljög för hela Mexiko?
Är det så?
- Hospital Juárez, godkväll. - Lyssna noga, tack.
I rum 503 har ni en patient som är i fara. Gå och titta till henne.
Snälla, lyssna. Titta till henne.
Är du där? Låt mig fan inte prata med mig själv, subba!
Ja, jag är här. Förlåt.
Förlåt.
Jag ogillar att höja rösten.
Jag frågade om ni verkligen tror att Tito Flores var kapabel till det här.
- Tito Flores erkände. - Hur fick ni fram det erkännandet?
Slog ni det ur honom?
Nej, polischefen.
När Margarito Flores såg fotografierna
indikerade hans reaktion att han var mördaren. Dessutom...
...undertecknade han erkännandet av egen vilja.
Fler kvinnor kommer att dö, din jävel.
Det är inte det enda problemet.
Det finns en journalist på La Independencia.
Han vet mer än han borde.
Han kommer gå ut med det när som helst,
och det jag behöver från honom är att han låter mig göra mitt jobb ifred.
Det du behöver är fan att hitta Avklädaren.
Ni har allt mitt framför ögonen
men ni ser inte det ni inte vill se.
- Vad är det vi inte vill se? - Nej.
Jag tänker inte göra ert jobb.
Ni gör ert jobb. Jag ska göra mitt. Vi håller isär de två.
Jag vet att Tito Flores inte kan ha dödat kvinnorna.
Varför?
För att han var inte pedantisk.
Han var inte vaksam.
Men det är Avklädaren.
Tack.
Jag är den enda som ser dem.
Är det därför du gick på Paolas begravning?
Konstapeln? Konstapeln.
Ja.
Sjukhuspersonalen försökte återuppliva henne,
men Alma Álvarez har avlidit.
Det var förmodligen nån idiot som lekte lite.
- Han visste Alma Álvarez namn. - Du skulle hålla dig borta från fallet.
Jag skulle svara i telefonerna, vilket jag gjorde!
Jag försummar min make och mina barn.
Jag följde era order genom att svara i telefonerna
när den där mannen ringde, så säg inte...
Du skulle svara i telefonerna, inte tro på den första saten som ringde!
- Är allt bra hemma? - Det angår er inte!
- Det är sant, men du är hysterisk. - Hur ska jag annars bete mig?
Jag talade just med en man som sa sig vara Avklädaren, och Almas mördare.
Och när jag ringde sjukhuset sa de att hon precis hade dött.
Hör på. Jag ska undersöka saken, men håll dig undan.
Får nån nys om det är det över. Är det vad du vill?
Jag vet att man lutar mot det man tror är sant, men...
Jag kan knappt tro att jag säger det här,
men reglerna finns där av en anledning.
I egenskap av din chef, beordrar jag dig att vila.
Drick.
Varför?
Så du orkar med vad det än är som händer där hemma.
Var festen rolig?
Nej, det var den inte.
Så du gick dit ändå.
Ja, självklart.
Jag också. Och jag såg inte dig.
Jag stannade inte länge.
Vart gick du då?
Vad menar du?
Klockan är nästan 03:30.
Vart gick du?
Till en klubb med några klienter.
Hur så?
Strunt samma.
- María, det är sanningen. - Visst. Stäng dörren.
Jag trodde att du hade gått över till konkurrenten.
Grattis, tjejen.
- Tack, Don Isma. - Hur ska du fira?
Som vanligt. Hemma med mina föräldrar och mina bröder.
Jag har nåt särskilt åt dig i år.
- Jaså? - Ja.
Persikotårta.
Läkaren i tjänst sa att hon avled mitt i natten.
- Andningsstopp. - "Andningsstopp."
Och hur fan var det möjligt när hon låg på sjukhus?
Hur ska jag veta det?
Hon hade en tumör i halsen. Hon kanske kvävdes.
Nej.
Hon opererades, hon var stabil.
Vet vi nåt om hennes familj?
De bor inte i staden.
- Vi har inte pratat med dem. - Gör inte det. Kontakta dem inte.
Det här stannar mellan oss. Förstått?
Ingen annan var på stationen. Jag var ensam.
Det förklarar din min.
- Jag sov inte så bra. - Nåt måste vi göra,
för om polisen inte öppnar utredningen igen,
fortsätter Avklädaren att döda.
Jag pratade med Romandía, och han ska hjälpa till.
Se upp med Romandía.
Att han är vår kapten innebär inte att han är på vår sida.
Talar ni tyska?
Var ligger entré museum?
- Man säger: Var är entrén till museet? - Tack.
Jag vet var. Jag följer dig.
- Vad vet vi? - Han kör en bil med vitt tak.
Toppen. Vet du hur många bilar med vita tak det finns i staden?
Vi saknar både regnumret och tillgång till utredningen.
Hur vet vi vilken som är hans?
- Det finns ett sätt. - Vilket?
Vårt jobb består mest av att arkivera,
ingen skulle reagera om vi bad att få ut några akter.
Sen kan vi utesluta information
och filtrera dem efter modellår, registreringsområde,
och jämföra det med brottsregister, kön, ålder...
- Det kommer ta en evighet. - Det är ett alternativ. Vad föreslår du?
Det enda sättet att sätta press på polisen i det här landet är via media.
Du tänker gå till Lucas igen.
Lägg ner den där minen.
- Han vill inte träffa dig... - Jag kanske inte vill träffa honom?
Det här handlar inte om mig och Lucas.
- Vad tänker du säga? - Sanningen.
Att polisen mörklagt Almas död.
Det vet du inte säkert. Du är ingen läkare.
- Du sätter bara polisen i dålig dager. - Det klarar polisen bra utan hjälp.
- Chefen? - Kom in, Lucas.
Slå dig ner, Lucas.
Lucas, Emilio Escobedo ringde mig.
Han bad mig att bromsa din artikel i några dagar.
Folk måste få veta att Avklädaren finns där ute.
Ja, Lucas. Lucas.
- Nej, vi har... - Lucas, snälla.
Vi måste låta dem sköta sitt jobb.
Innan du blir sur, så har jag ett viktigt uppdrag åt dig.
Nu när alla pratar om mördare.
Goyo Cadenas ska publicera en bok han skrivit i fängelset.
Vem är Goyo Cadenas?
- Vad du dröjde. - Ja.
Jag kom så fort jag kunde.
- Du är inte min enda vän här. - Inte ens du tror på det.
- Du ser bra ut. - Och du ser för jävlig ut.
Det ser ut som om du har en mopp på huvudet.
Vad är grejen med mustaschen? Du ser ut som en bulldog.
Hallå.
Tror du att kvinnor lägger märke till dig när du ser ut så där?
Det räcker. Jag är inte här för att diskutera mitt utseende.
Nåväl. Då glömmer vi det.
Jag tänker inte berätta nånting.
- Du vet inte ens vad jag vill prata om. - Det kvittar.
Du är inte kriminalare längre.
Alma Álvarez.
Sättet hon dog på, påminner det inte om de andra Avklädar-offren?
Nej. Alma Álvarez dog av syrebrist.
Jag menar när de hittade henne.
Jag borde inte berätta det här,
men igår kväll ringde Avklädaren till polisstationen.
Vad pratar du om?
Spela inte dum, Uriel. Jag känner dig.
Menar du att du är absolut säker på att Avklädaren är död?
Inte jag heller.
Oidentifierad person.
Pilar Valdez.
Arantza Ruiz.
Lucía Martínez.
Nora Menéndez.
Paola Machado.
Alma.
- God eftermiddag. - Ursäkta, damen.
- Ronald, lämna inte de där här. - Ja, ja. Jag kommer snart.
- God eftermiddag. - God eftermiddag.
- Hur står det till? - Bra, tack.
Min chef var här igår kväll och han glömde sin rock.
- Ingen glömde nåt igår. - Kan du kolla?
Han är väldigt disträ, han kan ha förlagt den.
Men han är medlem i den här klubben. Han heter Alejandro de la Torre.
Jag kan tyvärr inte lämna ut sån information.
Du kanske kan titta i besöksboken? Hittar vi hans namn så räcker det.
God eftermiddag, fröken.
- God eftermiddag. - Hejdå.
Ronaldo! Ronaldo!
Jag sa ju åt dig att inte lämna de där. Just av den här anledningen.
Nu blir du tvungen att prata med chefen, Ronaldo.
- Okej. - Ofattbart.
Hallå. Är det nån här?
Gjorde du det här på bara två timmar?
En timme, 54 minuter.
Vad har du där? Mammas testamente där hon ger dig allt?
Inget. Vad har hänt?
Det gör inget. Vi har alla hemligheter.
Det viktiga är att Ángeles fick fram ett namn bland bilägarna.
Vi går till Romandía.
- Varför Romandía? Varför? - Bara han kan prata med Gerardo.
- Plus att han är på vår sida. - Romandía har bara en sida. Sin egen.
- Han var villig att sluta för vår skull. - Tror du det?
Han vet att om vi blir avskedade så blir han också det.
Ingen vill ha honom här.
Och just därför litar jag på honom.
Jag vet inte om det är värt nåt att du litar på en man.
Kommer!
- Öppna dörren. - Ja, en sekund!
Jag vill lägga mig, raring. Jag är trött.
Raring?
Vad gör du här inne?
- Inget. Jag städade i den här röran. - Kom. Jag vill visa dig nånting.
Känn hur din bebis sparkar.
Sätt din hand här.
Känner du?
Få se.
Gerardo, varför fortsätter du med det här?
Jag ville organisera klart, men oroa dig inte. Fallet är avslutat.
Ska vi gå på en promenad?
Låt det där vara.
Vad är det?
Vad är det, Gerardo?
- Vad är det? - Du kan väl lägga dig?
Det vore nyttigt för dig. Gerardo.
- Jag är ledsen. Jag måste gå. - Vart ska du, Gerardo?
Vi visar er det här för att vi litar på er.
Så ni har gjort det här till ert eget huvudkontor?
Imponerande.
Med imponerande, menar ni "bra jobbat",
eller "ni får sparken", kapten?
Imponerande som i:
"Hoppas att ingen där uppe får nys om vad som pågår här nere."
- Vad mer har ni? - Avklädaren kör en av dessa bilar.
Det finns 3 452 bilar av den här modellen med vitt tak i landet.
I staden sjunker det antalet till 1 826.
Ändå för många.
Därför samlade jag in data om möjliga ägare, bilmodeller, år.
Jag uteslöt bilar som står registrerade på kvinnor och rörelsehindrade,
sen undersökte jag vilka av dem som hade brottsregister.
Främst våldshandlingar mot kvinnor.
Tjugosex namn, men bara ett jag ansåg intressant.
Andrés López.
Han har parkeringsböter, fortkörnings- böter och böter för vårdslöshet i trafik.
Jag skulle lägga mer fokus mer på saker relaterat till våld i hemmet.
Inte jag.
Med all respekt,
Andrés Lópes samlade böter på hög tills för sju veckor sen.
En vecka innan det första mordet.
Begår man mord, blir man mer försiktig.
Man vill inte bli stoppad av en trafikpolis.
- Var hittar jag denna mönstermedborgare? - Det är problemet.
Allt vi har är en postbox, och till den behövs en husrannsakningsorder.
Det fixar jag.
MEXIKOS POSTTJÄNST
- Varsågod. - Hej, vännen.
Hej.
- Jag är kapten Octavio Romandía. - Vad kan jag göra för er, kapten?
Så mycket.
Men nu kan du öppna box B-403 som tillhör Andrés López.
Ni behöver en husrannsakningsorder för att jag ska...
Jag visste att du var en ärlig person.
Får jag berätta en hemlighet?
Låt höra.
Jag tror han är Avklädaren från Tlalpan.
- Det menar ni inte. - Det menar jag.
- López, visst? - López.
En sekund.
- Han har inte varit här på sju veckor. - Det var värst.
Tack för din hjälp, vännen.
Perfekt.
Gumman.
Grattis på födelsedagen, Gabina.
Tack, mamma. Är jag tidig? Titta.
- Vem pratar du med, Tomasa? - Ingen!
- Får jag komma in? - Inte än, gumman.
Låt allt lugna sig ett litet tag till, okej?
- Vad gör du här? - Du vet mycket väl vad jag gör här.
- Du är inte välkommen här. Hejdå. - Säg inte så till din syster.
Vill du ha en liten fest? Festa med dina nya vänner. Varsågod. Gå.
Gå in.
Gå in, sa jag!
- Ja, frun. - "Ja, frun." Gå.
Gumman,
tro inte att jag inte vet hur viktigt det här är för dig.
Men han är din far, Gabina.
Ha tålamod.
- Tomasa, jag pratar med dig! - Kommer.
Gumman min...
...förlåt mig.
Grattis på födelsedagen, Gabina. Förlåt mig.
Gabina!
Din jävel!
- Var försiktig. - Förlåt.
Grattis på födelsedagen.
Tack.
Jag har köpt nåt till dig.
Den är lite töntig, men den påminde mig om dig.
Den är inte töntig.
Synd att jag precis kastade bort tårtan.
Du, strunta i dem.
Fortsätt göra det du gör. Det är väldigt viktigt.
Var du där hemma?
Du visste att de inte skulle släppa in mig, men sa inget?
Vad skulle jag säga?
De lyssnar inte på mig.
Du kunde åtminstone ha försökt.
Gabina!
Hej, María. Jag vill berätta nåt om Gabina.
Då lämnar jag er ifred.
Jag tror att min make är otrogen.
Igen.
Det är rätt vanligt.
I Mexiko är återfallsfrekvensen 27%,
så risken att han gör det igen är hög.
Det här är inget fall, Ángeles.
Det här är mitt liv.
Ja.
Förlåt.
Nej, förlåt mig. Det här är inte ditt fel.
Hur tar jag reda på om han gjort det igen?
Förändrades hans beteende första gången det hände?
I början, ja...
...men sen antar jag att det gick över.
Visade han nånsin att han ångrade att han hade gjort det?
Nej.
Erkände han åtminstone att han hade gjort det?
Nej.
Då är risken att han gjort om det väldigt hög.
Men om du vill veta säkert så kan du alltid fråga honom.
Vad ville du berätta om Gabina?
Grattis på födelsedagen!
Tack. Det är nåt som saknas.
Bravo! Så där, ja, Gabina!
Tack.
Hur visste ni att jag fyller år?
- Du sa det första dagen på Akademin. - Ni kom ihåg!
Inte jag. Hon kom ihåg.
Det stämmer. 6 april 1945. Det är ditt födelsedatum.
Tack.
- Det var så lite. - Gratulerar.
- Vi har redan gått igenom allt. - Vi missade nåt.
Vad betyder "169"?
Gerardo, det kanske är ett sammanträffande.
Ett märke på ett träd i en allmän park.
Vem som helst kan ha gjort det.
Det fanns säkert där innan vi hittade kroppen.
Gerardo.
Gerardo!
Jag vet att du är under hög press.
Men vi borde inte vara här.
Det vi borde göra nu är att gå ut genom den där dörren
och börja samla fakta istället för att fantisera...
Kom hit.
Där har du det.
169.
Älskling, Valentina är här. Vi trodde du skulle komma tidigare.
- Vet du vad vi borde göra? Som i skolan... - Hej.
Hej.
Vad?
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Kan du ge oss en sekund?
Det gäller jobbet.
Tråkiga grejer.
- Självklart. - Urtrista. Du anar inte.
Okej.
- Känn dig som hemma. - Tack.
Jag gillar henne.
Säg vad du måste säga och gå.
Avklädaren ringde till stationen.
Godkväll.
Vilken överraskning.
Vad gör du här?
Var var du igår kväll?
Där jag sa.
- På klubben. - Det är inte sant.
Visst.
Nej, jag gick inte till klubben.
Jag gick till en kabaré.
Jag sa inget till dig för jag visste att du skulle bli arg.
Vem gick du dit med?
Några klienter.
Vilka klienter?
María, snälla. Det kvittar.
- Varför ljög du? - Det har jag redan sagt.
- Nej, säg sanningen! - Jag sa ju det!
Varför?
När jag var på väg in till festen, kände jag mig förödmjukad.
Jag kämpade i fyra år för den befordran jag just förlorade.
Det var min framtid, vår framtid, och du brydde dig inte.
Hur kan du säga att jag inte bryr mig om vår framtid?
Varför var du då tvungen att säga att du är polis?
Jag visste vad som skulle hända.
Jag visste det.
- Det bara slank ur mig. - Saker slinker inte ur dig.
Varför?
För att hon var lycklig.
För att hon var lycklig?
Hon var lycklig för att hon hittat nåt som fick henne att må bra.
Nåt utöver att vara mor och maka.
Och hon såg detsamma i mig.
Hon frågade mig i förtroende, och jag svarade.
Och du lät det gå före vår familj. Förstår du det?
Jag borde inte behöva dölja nåt som gör mig lycklig, Alejandro.
Kan vi fortsätta det här samtalet hemma?
María.
Jag var där.
Vad?
Jag var i garderoben,
och jag hörde dig.
Jag förstår inte.
När du pratade med henne, på din födelsedag.
Jag tyckte synd om dig som tvingades jobba på en så speciell dag.
Så jag kom hit för att muntra upp dig.
För att överraska dig.
Men det var jag som blev överraskad.
María, du hörde bara en del av samtalet.
Och det räckte.
Förödmjukelsen du kände igår
är ingenting mot den förödmjukelse jag kände där inne.
Att höra dig göra upp planer för att åka till Acapulco med den där kvinnan.
Tre timmar, Alejandro. Jag satt där inne i tre timmar.
Tills du åkte till restaurangen.
Jag vet inte... vad jag ska säga.
Förlåt mig.
Vem är hon?
Hon äger hotellet i Acapulco.
Din chef?
Ja, min chef. Min klient.
Hon heter Francesca.
Igår kväll...
Jag var med henne igår också.
Jag skulle vilja lösa det här.
Jag förstår inte hur.
Det gör jag.
Vi kan göra det där du ville. Vi kan åka till hotellet i Malinalco
där jag friade till dig.
Jag vill ha ut dig ur huset.
Menar du att en mördare som varit inlåst i 30 år är viktigare än Avklädaren?
Han finns där ute, han lever och mördar.
Men folket måste få veta!
- Jag har aldrig sett honom så arg. - Förlåt, men det är sant.
Det har jag. Och ännu argare.
Ibland önskar jag att jag kände den Lucas.
Det vill jag också, men så är det inte.
Jag antar att han har mognat.
- Stannar du på middag? - Ja, okej.
Nej, jag tror att jag är klar här.
Vale!
Vale. Jag pratade med min redaktör.
- Han lät mig skriva om Avklädaren. - Allvarligt?
Ja. Jag trodde han skulle avskeda mig för att jag skrek åt honom.
Du hade rätt. Det fungerade.
Ibland lyssnar folk bara när man höjer rösten.
Polisen kommer bli tvungna att öppna upp utredningen igen.
Jag känner mig så levande.
Du måste berätta allt om det där telefonsamtalet.
Innebär det att du kommer svara när jag ringer?
Hör på, det där häromdagen...
Oroa dig inte. Glöm det.
- Jag är ledsen. - Nej.
Jag står i skuld till dig.
Den ska du få betala.
Jag har förlorat henne.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Det var inte ditt fel.
Det kan du inte säga. Jag vet vad jag gjorde, Jero.
Visst. Men du satte stopp för det.
Du gjorde bort dig, men avslutade affären för att fokusera på din familj.
Rätt eller fel?
Rätt.
Och vad gjorde María?
- Vad menar du? - Hon lämnade dig.
Hon sa själv att hon velat bli polis sedan hon var barn.
Hon gjorde det inte bara för att du var otrogen.
Det att hon hellre är på polisstationen
än med sin egen familj har varken med ditt jobb, Francesca eller dig att göra.
Gör samma sak som hon gjorde, och fråga dig själv vad du vill.
Jag vill få tillbaka min familj.
Det finns sätt att ordna det.
- Vad menar du? - Lagliga sätt.
Nej.
Bok ett, kapitel sex, vers nio.
"Varken otuktiga eller avgudadyrkare, varken äktenskapsbrytare,
de som utövar homosexualitet eller låter sig nyttjas för sådant,
varken tjuvar, giriga, drinkare, förtalare eller utsugare skall ärva Guds rike."
Var är pappa?
- På affärsresa. - När kommer han tillbaka?
- Jag vet inte. Snart. - Jag vill ringa honom.
Jag sa ju att han är på affärsresa. Han lämnade inget nummer.
Varför inte?
Har du inget telefonnummer till pappa?
Bryr du dig inte?
Det har jag inte sagt.
Jag ska ringa till hans kontor.
Du ska inte ringa någon.
- Men varför? Jag bara... - För att jag är här!
Behöver ni nåt så finns jag här!
Förlåt.
Mamma, mår du bra?
Ursäkta mig.
Tack.
Vad ska jag säga? Lucas pratar med dig. Kul för dig.
Inte bara det.
Vi kan väl säga att han har smidigt munläder.
María?
Vad är det? Är du okej?
- Vad? - Han har gjort det igen.
Men jag konfronterade honom och kastade ut honom.
Det är nu du säger att jag är en idiot.
Det tänker jag inte säga.
Allt du gjorde var att tro på honom.
Det gör dig till en bra människa.
Han är fortfarande en idiot.
Kvinnor i blått. Följ mig, tack.
- Ja, kapten. - Ja, kapten.
Det visar sig att Andrés López inte bara är Andrés López,
utan även Damián Écija och Eduardo Suaréz.
De tre adresser han lämnat är falska.
Och han har inte tömt sin postbox på sju veckor.
- Sedan morden började. - Precis.
Och han använder förmodligen nya alias.
- Så vi vet ingenting. Eller? - Det stämmer.
Men så är det. Ledtrådar kallnar, sen hittar man nya. Vi får fortsätta leta.
Ni har rätt. Vi letar vidare.
Tack för er hjälp.
Ni gjorde ett mycket bra jobb.
Gratulerar.
Har ni klippt er?
Ja, jag tröttnade på det långa håret.
Det passar er.
Ni ser inte lika sur ut.
Vi vet inte var han bor, men vi vet var hans bil har fått böter.
Vi gallrade bort de mest avlägsna.
Men de här 12 är för samma överträdelse.
För att ha blockerat infarten till ett hus.
Alla anmälningar kom från samma kvinna.
Han antingen arbetar eller bor i det kvarteret.
Vi måste prata med den kvinnan.
- Vi går dit efter vårt skift, okej? - Nej.
Jag kan inte komma hem sent idag. Vi kan gå dit nu.
Ni två kan väl stanna här ifall Romandía behöver nåt?
María och jag kommer strax.
Ja.
Då går vi.
Media är ute efter blod och jag vägrar ge det till dem.
Det finns inget jag kan säga till mitt försvar.
Jag tror att det bästa för nationen och för fallet
är att jag lämnar min post och låter mig ersättas.
Är du en jävla martyr nu?
Du tänker tappert stiga åt sidan så nåt annat as kan städa upp din röra.
Blod, Herrera. Blod.
Om ni vill att jag säger upp mig...
Jag vill inte ha din jävla uppsägning, för helvete!
Herrera.
Jag behöver information.
Jag behöver svar.
Vi har en grej.
Vi tror att det har med en Bibelvers att göra.
Jag önskar att jag inte kände honom. Han är grannen tvärs över gatan.
Var det ni som anmälde herr López?
Till ingen nytta.
Han brukade parkera sin bil mitt framför min utfart.
- Talade ni nånsin med honom? - Nej, gud, nej.
Jag anmälde saken som goda medborgare bör göra.
Jag var så lättad när han flyttade.
Vad menar ni med "flyttade"? När flyttade han?
Jag vet inte säkert.
Jag tror han hoppade in i bilen och åkte.
Måtte Gud ta hand om honom, långt härifrån.
Tack så mycket för er hjälp och er tid.
Tack.
Hejdå. Tack.
Borde vi ringa Romandía?
Eller så kikar vi lite snabbt.
Nej.
- Vi är redan här. - Vale.
- Vadå? Det går fort. - Hör på...
Damen sa just att det inte är nån där.
- Vad kan hända? Vi går in... - Valentina.
Eller så kan du stanna här och hålla utkik.
Eller så kan du följa med...
...och vara en polis.
Din galning!
Mina damer och herrar...
...vänner från media och alla som tittar där hemma.
Ni kanske undrar lite angående mystiken
runt denna presskonferens så här i sista minuten.
Inspektör Herrera.
Tack, polischef Escobedo.
Mexiko Citys polismyndighet önskar informera er om att, dessvärre,
är fallet med Avklädaren från Tlalpan inte avslutat.
Vad pågår? Vad är det ni säger?
Försiktigt.
Vi vill informera om
att vi påbörjat det vi kallar fas två av utredningen.
Som ni alla vet avslutades fas ett
med gripandet och erkännandet av Margarito Flores
som förövare av sex av de sju morden.
Efter att ha analyserat ny information
har vi kommit till slutsatsen att Margarito Flores inte agerade ensam.
Vad är det han säger?
Margarito Flores var bara en marionett till den ansvarige för allt.
Den riktiga Avklädaren från Tlalpan går fortfarande fri.
Det här är en erfaren brottsling,
intelligent,
kapabel att manipulera vem som helst,
vilket han gjorde med den nu avlidne Margarito Flores.
- Han ljuger. - Lugn!
Lugna ner er! Lugn.
Vi grep en av brottslingarna
och det är bara en tidsfråga innan den andra sitter bakom galler.
Det här är Alma Álvarez,
Avklädarens senaste offer. Född i Oaxaca.
Idag är hennes föräldrar här med oss.
Herregud.
- Är det Andrés López? - Ja.
- Det där är Avklädarens rep. - Ja.
Avklädaren från Tlalpan är en religiös medborgargardist.
Han har skrivit ett nummer på var och en av brottsplatserna.
Ett. Sex. Nio.
Denna information har vi undanhållit av säkerhetsskäl.
Kände du till det här?
Betydelsen av detta nummer lyder som följer.
Första korintierbrevet, vers 6:9, som lyder:
"Varken otuktiga eller avgudadyrkare, varken äktenskapsbrytare
eller de som utövar homosexualitet
eller de som låter sig utnyttjas för sådant, varken tjuvar
eller giriga, varken drinkare, förtalare eller utsugare
skall ärva Guds rike."
Vi vet vem du är och vi känner till din avsikt.
Och vi kommer att hitta dig.
Vi har vittnesmål
om att Alma Álvarez hittades vid liv och senare avled på sjukhuset.
Vad är det för slags fråga? Visa lite respekt! Respekt!
Medlemmar av pressen, vi ber er att lugna er och vara tålmodiga...
I nästa avsnitt...
Det finns nån där ute som vet nåt.
Och du bara står där, utan att göra nåt.
Goyo Cardenas har rätt. 169 handlar inte om religion.
Han dödade och begravde fyra kvinnor i sin trädgård, María.
Och om han kan hjälpa oss hitta Avklädaren?
Undertexter: Victoria Heaps