Не може повече така.
Само че ти ме потърси, не аз.
Знам, но мина една седмица.
Не мога, не съм такъв.
- Хубава работа! - Защо?
Можеше да ме отрежеш още преди да дойдеш у дома.
- Преди да спиш с мен. - Напускам я.
Напускам Клара.
Оставаме аз и ти, Вал. Писано ни е да сме заедно.
Обичам те.
Добро утро.
Как е? Здрасти.
НЕОТЛОЖНО
"Отпечатайте това на първа страница утре, иначе ще убивам по едно момиче всеки ден.
За да докажа, че ме има, изхвърлих тялото на Алма Алварес
на 27-ия километър на магистралата за Толука.
Тя не умря там, убих я в болница "Хуарес".
Имаше белег на лявото бедро. Никой не писа за тази подробност."
Провери това в полицията.
"Към всички жени в града, аз съм смъртта за вас.
Идвам внезапно, но неумолимо.
Полицията сипе лъжи, затова реших да говоря пряко с вас.
Ловя усойници.
Излизам сам на лов.
Разхождам се по улиците и преценявам
дали да избера точно теб.
Върви предпазливо, защото срещнем ли погледи,
дори за секунда, те чака смърт.
До скоро виждане."
Подписано от Разголвача от Тлалпан, 169.
- Провери това. - Добре.
- Потвърдиха, шефе. Да кажа в печатницата? - Да.
Не може да го отпечатаме.
- Защо не? Това е новина. - Не може да ни нарежда един луд.
Млъкни.
- Шефе, моля ви. - Лукас!
Ако не го публикуваме, какво ще кажеш на родителите на следващите жертви?
- Звънни в печатницата. - Ще всеем паника сред жените.
А може би трябва.
WOMEN IN BLUE
РАЗГОЛВАЧА ПРОГОВАРЯ
- Не е нужно да чукаш два пъти. Влез. - Спят ли?
- Да. - Добре. Здрасти.
- Хайде. - Тихо.
Слизам след малко.
Не знам колко време ще караме така.
Децата ще забележат.
Да, разбира се, не са глупави.
- Нека се върна. - Не искам да се преструвам.
И аз не искам.
- Мамо, бусът дойде. - Идвам.
Не, остави на мен.
- Ти стой тук. - Добре.
Утре трябва да си в училището на Алекс.
- Утре ли беше? - Да, той ти напомня от две седмици.
Само че тази седмица имам клиенти в града.
Само тази. Утре си тръгват, трябва да съм с тях.
Всички бащи ще са там.
- Татко, тръгвам. - Идвам.
Голям глупак съм.
Вината е моя. Обичам те.
Чао.
Да чуем от самия Хакобо Саблудовски.
Дон Грегорио Каденас днес ни посреща в затвора "Лекумбери".
Дон Грегорио, благодаря, че ни приехте тази сутрин.
Наричайте ме Гойо.
ГРЕГОРИО КАДЕНАС
В книгата си разказвате подробно за ужасите в този затвор.
Тук съм от трийсет години,
защото полицията реши, че съм животно,
заслужило да стои в клетка цял живот.
Виждам доста изрезки от статии за Разголвача зад вас.
Не мислите ли, че Разголвача е животно?
Не. Животните нямат разум.
Не се ръководят от емоциите си.
Дон Гойо, според вас какво е значението на числото 169?
Полицията смята, че е сатанински символ.
Нищо такова. Както винаги грешат.
Полицаите винаги са го правили -
да подценяват хората в тази страна.
Когато говорят за чудовища, създават образ
и хората си представят човек с ръст над два метра,
с нокти и грамадни зъби.
През това време истинският убиец е на свобода.
Той не изглежда по-различно от нас.
Затова остава незабелязан, невидим.
Май духаше стъкло.
- Фигурки от стъкло. - Наистина ли?
- Кой сте вие? Не ви познавам. - Това е Мартин, съсед ни е.
- Марио. - Марио предложи да ни оправи печката.
С удоволствие ще помогна.
Майсторът каза, че ще струва 250 песос. Мога да ви дам същата сума.
Не, скъпа, не го обиждай така, не иска пари.
В замяна нека те изведе на вечеря.
Така ще се охарчи не само за ремонта на печката,
но и за ресторанта.
Нещо не ми се връзва.
- Не е излизала с мъж от много отдавна. - Никога.
- Никога не съм била на среща. - С удоволствие бих те извел.
Той го иска.
Не, благодаря.
Довиждане.
Какво да ви кажа, драги журналисти?
Публикуването на това писмо беше безотговорност.
Лукас Отеро само привлече вниманието към това животно.
Но ви уверявам, че инспектор Ерера
ще намери Разголвача и ще го предаде на правосъдието.
Аз, заедно с цялата страна,
съм напълно уверен, че ще се справите, инспекторе.
Моля.
Убийствата на жени са се увеличили, инспекторе!
Онзи галфон Ескобедо си изми ръцете. Прехвърли отговорността на теб.
А ти нищо не предприемаш.
Правя каквото мога, командире.
Тон ли ми държиш?
Не, сеньор.
Извинявам се.
Напрежението те стяга за гърлото, нали?
Да.
Там някъде има човек, който знае нещо.
Знаеш ли защо си трае?
Защото целият град се страхува от Разголвача.
Искаш ли някой да проговори?
Тогава направи така, че да се бои повече от теб, отколкото от него.
Не.
Моите уважения, сеньор, но времената се промениха.
"Моите уважения" - трънки!
Обясни това на жертвите на негодника. На тях го кажи!
Искаш ли моята помощ, или не?
Цяла нощ препрочитах Библията, но не видях връзката.
Убийства по религиозни подбуди има всеки ден, не търси логика там.
- Свали си краката. - Добре, но препратката не се връзва.
Жертвите на Разголвача не се връзват с цитата.
Полицията тълкува това, както си иска.
- Валентина е права. - Виж ти.
Библията се тълкува по много начини при разследване на престъпления.
Но в случая няма връзка.
Ако това число не е свързано с Библията, какво е тогава?
Може би послание.
Иска да ни каже нещо с него.
Свали си краката.
Нося ви радиостанции.
- Да видим. - Запомнете кодовете.
Не забравяйте, че са само за служебна употреба.
Не мога да повярвам, че мъжете горе ни дават нещо повече от свирки.
- Не са оръжия, но е някакво начало. - Как стана така, че се съгласиха?
Истината е, че са в неведение. Но трябва да има как да се свързвате.
По-лесно е да се извиним, отколкото да искаме позволение.
Колко мило, че ви е грижа за нас.
- Нали няма да го пуснеш да се върне? - Няма, но нещата са сложни.
На мен не ми се виждат толкова сложни.
Я ти ми разкажи за Лукас. Как е той, още ли е с Клара?
- Всъщност тази вечер ще я изгони. - Честито, ти спечели.
Защо не се радваш за мен?
Защото знам как ще свърши това. На теб ще ти омръзне, а той ще се опари.
Този не е ли приятел на Алекс?
- Херонимо, какво правиш тук? - Мария.
- Имаш ли минутка? - Да.
Отивай, после ще дойда при теб.
Заповядай насам.
Всичко наред ли е?
Не е, и никак не ми се идваше,
но мисля, че трябва да знаеш какво става.
- Какво има? - Видях Алехандро.
В работата е разсеян, не говори,
живее на хотел и адски му липсваш, за бога.
Съжалявам, но нямам време за това. Извини ме.
Слушай.
Той не иска да се обръща към адвокати, но има варианти.
Какво говориш?
- Какво е това? - Съдебен акт,
който ще те принуди да напуснеш работа и да се върнеш у дома.
Какво?
Когато работата на една жена съсипва моралните устои на семейството,
според закона съпругът може да я принуди да напусне работата си.
Съдебната система го подкрепя.
- Не може да го направи. - Може.
Харесвам те, Мария. Всичко е много неприятно.
Но трябва да се вразумиш, нещата излязоха от контрол.
Що за тъпотии?
Може да го опровергаеш - като полицай не рушиш моралните устои на семейството.
Явно това няма значение. Каквото каже съпругът, това става.
Според член 169 от Гражданския кодекс...
ЧЛЕН 169
- Майко мила. - Какво е това?
Член 169 от Гражданския кодекс.
Какво пише, къде е?
"Съпругът може да възрази на желанието на жена си да работи."
Не може да бъде, надали е съвпадение.
Съвпаденията са връзки, които още не са установени.
Какво иска Разголвача?
Може би да накаже жертвите си. Всички са имали работа.
- Но не са били омъжени. - Затова той ги наказва.
Числото 169 няма връзка с религията. Но защо убива работещи жени?
Как така мъртъв?
- Бил е вързан в хладилника си. - Ужас.
Използвал е много имена. Андрес Лопес, Дамиан Есиха.
- Едуардо Суарес говори ли ви нещо? - Тук беше Пабло Суарес.
Наистина ли?
С нищо особено не се открояваше.
Не биеше на очи, вършеше си работата добре.
На два-три пъти го хващах да се изнизва през задния вход.
Така де, за да е с приятелката си.
Разбирам.
- Тя тук ли е? Може ли да говоря с нея? - Вече не работи при нас.
Явно са се обичали, защото напуснаха заедно в един ден.
Пазите ли данните й?
Да, при мен са, но информацията е поверителна.
Колко поверителна?
Това беше втората жертва. Арантса Руис, стюардеса.
Пилар Валдес, медицинска сестра.
Луси Мартинес, шивачка.
Нора Менендес, чистачка.
Паола Мачадо, сервитьорка.
И Алма Алварес, продавачка в магазин за обувки.
Всички са работили и са имали униформи.
Смятаме, че пази униформите им. Като че ли имат някакво значение за него.
Има резон. В някои случаи убиецът запазва вещи на жертвата.
- Като трофеи. - Именно.
По процедура трябва да действаме в обществен интерес.
- Трябва да известим обществеността. - Няма да всяваме паника.
Вече и без това има паника.
Какво стана, като показахте на Разголвача, че знаете за колата с бял покрив?
Точно така. Опожарена бе пред участъка и загубихме единствената следа към него.
Нека не губим още една.
Капитанът е прав.
Не бива да споделяме, докато не научим повече.
Няма ли да направим нещо? Много жени с униформи може да умрат.
Ние също. И ние носим униформи.
МЕМОАРИ ОТ КИЛИЯ 23 Г. КАДЕНАС
Дай да видя какво четеш.
- Гойо Каденас е прав. - За кое?
Каза в едно интервю, че числото 169 не е сатанинско.
Гойо Каденас е убил четири жени и ги е заровил в двора си, Мария.
Не съм убедена, че точно с него трябва да се съветваш.
А ако ни помогне да открием убиеца?
Как?
Помоли Лукас да ми намери журналистически пропуск.
Не разбирам защо му е на някого да посещава такъв човек.
Пиша статия за книгата на г-н Каденас.
Няма ли по-интересни книги, за които да пишете?
Женорята си намират странни занимания.
По-вървежен е от мъжете на свобода.
Дори омъжени жени като вас му идват на свиждане.
Да.
Разговорите с пресата са пет минути. Ще кажа, като изтече времето.
Благодаря.
Добър ден, г-н Каденас.
Казвам се Мария.
Пиша статия за Разголвача за вестник "Индепенденсия".
Каква статия?
Нямаме много време,
затова искам да поговорим кое кара някого да извърши престъпление.
Написала съм няколко въпроса.
Мария.
Какво хубаво име.
Като го чуя, се сещам за Мария де лос Анхелес Гонсалес.
Първата ви жертва, нали?
В бележките ти има ли въпроси за нея?
Не.
Значи не започваш добре.
За да проникнеш в ума на художник,
трябва да познаваш творбите му.
Смятате, че Разголвача е художник?
Опитваш се да завържеш разговор за нещо,
за което нищо не знаеш, нали?
Ако реша
точно в този момент
да прескоча масата
и да стигна до теб, мога да счупя всяка кост във врата ти.
Казахте, че полицията греши за мотивите на Разголвача.
Откъде знаете?
Ако не изпитвам вина, виновен ли съм?
- Да. - Не мисля.
- Три минути! - Ревнуваш!
Мрази, че имам посетители, най-вече жени, иска ме само за себе си.
Какво убягва на полицията?
Колко жертви е убил Разголвача?
- Седем. - Ето.
И пак, и пак, докато не се умори.
Седем жертви.
Трябва да си добър, за да не те хванат. Не мислиш ли?
Обичам пианото, мога да свиря.
- Знаеше ли? - Не.
Имаше хубаво пиано на двора.
- Нямаш представа колко дълго се учех... - Ще ми помогнете ли?
С години се учех да свиря.
Първия път допускаш грешки.
Сигурно беше преди четири години.
Тук имаше голям пожар, Мария,
и останахме без пиано.
Надзирателите не си направиха труда да ни донесат ново, представяш ли си?
- Край! - Имам още време.
- Нищо не ми казахте. - Не е вярно, просто не слушаш.
Край.
Моля ви, кажете ми нещо полезно.
Бих могъл, но искам нещо в замяна.
- Какво? - Пиано.
Пиано ли?
Тогава ще ти кажа всичко, което ти трябва.
Не мисля, че мога да намеря пиано.
Тогава не мога да помогна, госпожо полицай.
- Здрасти. - Привет.
Ще тръгваме ли?
Проблем ли има?
Баба ме кара да изляза със съседа. Иска да имам гадже.
Добре.
Хубаво е, че се тревожи за любовния ти живот, нали?
А ти искаш ли?
Отказах.
Това е чудесно.
Не знаем нейния вкус за...
Не харесваш ли съседа си? Грозен ли е?
Искаш ли да вечеряме утре?
Аз и ти?
Да, разбира се.
- Не може да влезеш. - Защо, какво е станало?
Повече няма да лъжа децата.
Сутринта беше толкова мил, а сега ми забиваш нож в гърба?
Какво? За какво става дума?
Не се прави на ударен, пратил си Херонимо да ме заплашва.
Луда ли си? Никого не съм пращал.
Не ти вярвам.
Какво точно ти каза?
Не разбираш ли, че само децата ще пострадат от това?
Какво е направил?
Искаш съдът да ми забрани да работя?
Да напуснеш работа? Кълна се, че няма такова нещо.
- Не си ли говорил с Херонимо? - Да, говорих с него.
Дойде да ме види в хотела.
Не ме интересува и всички закони да са на твоя страна!
- Не ме интересува! - Не ме слушаш.
Ако направиш това, ще ме загубиш завинаги!
Слушаш ли ме? Не съм казвал на Херонимо да...
Още този уикенд ще кажем на децата, че сме се разделили.
Мария, моля те!
Заради вчерашната конференция
днес в участъка сме залети от работа, затова ще вдигате спешните телефони
и ще говорите с всеки информатор, който дойде в участъка.
Да видим.
Искам да подреждате съобщенията в три купчини.
В първата да са сведенията, които трябва да проверим.
Наскоро изчезнали жени,
всеки, който е видял или чул нещо във връзка със 169.
Воайори, перверзници и подобни.
Във втората искам случаите, които нямат връзка с Разголвача.
В третата - всеки луд, който си играе с нас и ни губи времето.
Въпроси?
Заеми се.
Къде е Мария?
Полицай Де ла Торе ще закъснее по семейни причини.
Интересни ли са ви професиите на бащите ви?
Да, госпожице.
Добро утро, как сте?
Добро утро, г-жо Де ла Торе, със съпруга си ли сте тук?
Боя се, че не. Изникна му работа, затова ще го заместя.
- Добре, май не виждам проблем. - Чудесно.
Приветствайте господин Капелини, бащата на Касандра, той е адвокат.
- Добро утро, деца. - Добро утро.
Казвам се Диего Капелини и съм адвокат.
Полицията на Мексико Сити.
Простете, господин полицай, свързвам ви.
Полицията на Мексико Сити.
Не си спомняте?
Нищо не може да направим. Този град е огромен.
- Кретен! - Добро утро.
Сатанистите се събират в парк "Ла Вига" да слушат музика, възхваляваща дявола.
Полицията на Мексико Сити.
Един мъж крещи обиди по преминаващите жени.
Приятелката ми смята, че пастрокът й е Разголвача, и постоянно плаче.
Време й е да смени гаджето.
Миризмата от апартамента му ли е?
Не съм някой изпушил.
Мисля, че месарят ми е Разголвача.
- Защо мислите така? - Много е странен и има дълга коса.
Дългата коса не го прави убиец, госпожо.
- Кога стана това? - Преди седем години.
Нападнал братовчедка ми и нарекъл жените усойници.
Усойници? Като в онова писмо във вестника.
Именно.
- Казал й, че жените не бива да работят. - Един момент, моля.
- Имаме следа. - Фантасмагории за третата купчина.
Защото жената не знаеше името му?
Защото вероятно е била проститутка,
не е в профила на жертвите на Разголвача.
А и се е случило преди седем години, много преди убийствата.
За третия куп.
А сега е ред на майката на Алекс, госпожа Мария де ла Торе.
Благодаря.
Здравейте, казвам се Мария.
Не само съм майката на Алекс,
но и съм полицай.
Когато бях на вашата възраст, мечтаех да стана полицай.
С течение на времето
хората започнаха да ми казват да оставя мечтите си настрана.
От мен се очакваше да съм съпруга и майка. И ги послушах.
Но един ден животът ми поднесе изненада.
От неприятните.
Тогава си припомних коя съм
и каква исках да стана.
Така че ако някой от вас, момче или момиче,
мечтае да стане астронавт, пожарникар,
филмова звезда или полицай, не се колебайте.
Не слушайте какво ви казват другите.
Знаете ли кога научих това?
В последния ден от обучението си като полицай,
когато въпреки страха си
дръзнах да скоча от самолет от три километра височина.
Въпроси?
- Страхувахте ли се да скочите? - Много.
Алекс.
- Да? - Майка ти е невероятна.
Мамо.
Благодаря.
- Успех, мамо. - Благодаря.
Мария, обади се.
Тук съм, слушам те.
Ела, Анхелес откри нещо.
Помислих си, че ще ме сметнете за луда.
Случи се отдавна.
Няма значение кога е станало.
По телефона не казахте какво работи братовчедка ви Алисия.
Не, не казах.
- Нали няма значение как си плаща наема? - Кажете ни истината, Лаура.
Няма да съдим или арестуваме братовчедка ви, тук сме да помогнем.
Тя беше проститутка.
Край улица "Съливан".
Той я качил там.
Предложил й да пийне от бутилка, а тя се престорила, че пие.
Разумна постъпка.
Може би това я е спасило.
Завързал ръцете й с въже и я стиснал за врата.
Казал й, че жените не бива да работят.
Тогава тя го ритнала, успяла да се измъкне от колата
и побягнала с вързани ръце.
Тичала, докато краката й отмалели.
Къде можем да намерим братовчедка ви? Искаме да говорим с нея.
Не знам, няколко месеца след това тя замина на север, в град Хуарес.
Някакъв тип, който разкрива възгледите си пред проститутка,
не прилича на педантичния мъж, който никога не е оставял следа.
Логична забележка. Не прилича на същия човек.
Според мен може и да е същият.
Човек, който не свири на пиано, в един момент може да се научи.
Трябва да говорим с Херардо.
И какво ще му кажем? Че проверяваме следа, която Лосано каза да зарежем?
И говорихме с жена, чиято братовчедка е свидетел,
но не я е виждала от седем години?
Тогава да потърсим доказателства.
Писна ми да не се чувствам като ченге.
Сякаш се борих за синята униформа само за да нося кафе,
да разследвам зад гърба на братята си, които не ми говорят,
и зад гърба на татко, който се прави, че ме няма.
Мисля, че е време да излезем от сянката.
Нужен ни е достъп до папките с неразрешени случаи.
Само така ще намерим другите възможни жертви.
Но тези папки са под ключ.
Това място е закътано предвид методите, които ще прилагате.
Познатите на жертвите знаят нещо и ще проговорят по един или друг начин.
Акилео Мата,
пазачът на басейна, където е работила Нора Менендес, петата жертва.
Хорхе Перес, парамедик.
Бил е на смяна с Пилар Валдес, втората жертва.
Погледнете кухнята.
Бруно Аргуейес, собственикът на кафето,
където е работила Паола Мачадо.
Тя е шестата жертва.
Феликс Хименес, управител на шивашкия цех, където е работила Лусия Мартинес.
Третата жертва.
Херардо е навън цял ден и не отговаря на радиото.
Не знаеш ли къде е?
Не знам, Габина. Тръгна тази сутрин с братята ти и Диас.
- Никой от тях ли не отговаря? - Да. Не знаем къде са с Хилберто.
Ама че странно.
Така е. Дадох хапчетата на Херардо на Лосано.
- Може би ще му ги даде. - Добре, благодаря.
- Лека вечер! - Благодаря, и на теб.
- Не знам. - Как така?
- Какво стори на Паола Мачадо? Казвай! - Нищо!
Мръсник!
Моля ви, спрете.
Почвай да говориш.
Какви ги вършиш, Ерера?
Какво търсите тук?
Не, ти какво търсиш тук, тъпако? Мислеше, че няма да разбера ли?
Нали искахте резултати?
Но не с тези средства, глупако.
Заповядвам ти да сложиш край на тази игра.
- Казахте, че ми имате доверие. - Знам.
Казахте, че имате пълно доверие
на управляваната от вас институция и методите й.
Щом не искате да ме уволните,
ме оставете да работя.
Работя по случая с Андрес Лопес.
Според полицията Разголвача го е убил заради колата,
но ми се струва, че има нещо друго.
Работел е във фабрика за манекени, когато е бил убит.
Там е имал приятелка, изчезнала е в деня на убийството.
Имам досието й и нейна снимка. Чуй нещо.
Тя е първата жертва, онази, която не е идентифицирана.
Какво? Това е голяма находка.
Да, и съм сигурен, че има връзка с фабриката за манекени.
- Защо мислиш така? - Надушвам, че са се познавали.
Първата открадната кола и първата жертва имат някаква връзка с фабриката.
По-късно ще ти кажа всичко.
Ще се видим у дома след час. Обичам те.
Ало?
- Майко, как си? - Всичко е наред.
Можеш ли да останеш по-дълго при децата?
Добре.
- Защо си продала пианото? - Никой не свири на него.
Но то е на Алехандро.
Знам, но заемаше много място.
Благодаря ти.
Хайде, мръснико, казвай!
Само ще ми пъшкаш ли? Харесва ли ти вкусът на кръвта?
Мръсник.
- Стига толкова. - Какво?
Какво стига?
- Спах с нея. - Бето, спри.
Защо мълча досега?
- Защо мълча за връзката си с Луси? - Защото съм женен.
Имам деца.
Но бях сложил край на връзката ни.
Нищо друго не съм й направил.
- Защо? - Тя си намери приятел.
Чух я да говори по телефона вечерта, когато беше убита.
Уговаряха се да се срещнат.
- Къде? - На бар или ресторант, не знам.
Мястото се наричаше "Раят".
НЕРАЗРЕШЕНИ СЛУЧАИ
О, боже!
Нахлула си в кабинета ми, ровила си в чекмеджетата
и си ми задигнала ключовете!
Простете ми, просто следвах съвета ви -
по-лесно е да се извиниш, отколкото да молиш.
- Реших, че ако намеря доказателства... - Мария, не зачиташ граници.
Хора като теб са нежелани тук.
Прибирай се и кажи на мъжа си, че авантюрата ти свърши.
Не идвай утре, уволнена си.
Дай ми ключовете веднага!
- Първата жертва всъщност не е първата. - Мария.
Може би има много жертви, за които не знаем.
Може да не е внимавал с някоя и да е оставил улики.
- Имаш ли доказателства? - Не.
Сбогом.
Същинска напаст си, Емилио.
- Извинете, г-н президент. - Хвана ли го?
- Затова съм тук. - Какво искаш?
Полицията арестува и измъчва хора,
а моята работа е да я променя...
Не, твоята работа беше да промениш имиджа на полицията.
А сега - да хванеш Разголвача.
Знаеш ли защо станах президент?
Защото в правилния момент направих каквото трябваше.
Какво правите тук?
Знам, че се боите да напишете истинското си име.
Когато ни разказвахте, видях, че търкате китките си.
Спомнихте си какво ви е причинил.
И двете искаме едно.
Никой друг да не пострада.
Затова трябва да подадете оплакване с истинското си име.
Само така ще му обърнат внимание.
- Имам съпруг и син. - Вечерята е готова, Тоньо.
Не знаят за миналото ми и не искам да научават.
- Искам да помогна, но... - Разбирам.
Само че полицията приема на сериозно само две неща -
самопризнания и доказателства.
- Изчакайте тук. - Разбира се.
- Мария? - Капитане, нося да видите нещо.
- Ако обичате. - Влизай.
Трябва да се успокоя, може ли едно питие?
Да.
Ако си дошла да си върнеш работата,
си губиш времето.
Какво е това?
Улика от жена, нападната преди седем години
от мъж, който казал, че жените са усойници и ще ги избие до крак.
Но тя успяла да му избяга. Вързал я с въже.
"Първата жертва всъщност не е първа."
- Упражнявал се е. - Така изглежда.
Още ли съм уволнена?
Днес не си.
Знаеш ли кое е най-доброто качество на следователя?
Кое?
Упоритостта.
А най-големият му недостатък?
- Същото? - Именно.
Браво на теб.
Благодаря, капитане.
За какво?
Хвърлихте ме от самолета
и ми показахте какво мога.
Повярвахте в мен.
Не, съжалявам. Прощавайте.
Ще тръгвам.
Да, разбира се.
До утре, Мария.
Разделени сме.
- Ясно. - Но не е същото като разведени.
Така е.
Довиждане.
Напредък?
Емилио Ескобедо? Началникът на полицията?
- Да. - Майната ти, нещастник!
Кой е нещастник бе?
Майната ти!
Да го духаш!
Херо.
Какво ти става, по дяволите? Не ми помагай.
Не закачай Мария! Чуваш ли ме?
Чуваш ли?
ЖЕНСКИ ОТДЕЛ НА ПОЛИЦИЯТА
МАРИЯ ДЕ ЛА ТОРЕ
ГРЕГОРИО КАДЕНАС
Лукас?
Лукас.
Лукас?
Лукас! Какво са ти сторили?
Лукас!
Помогнете ми, моля ви! Пратете линейка, за бога!
Линейка!
В следващия епизод.
Знам, че ти е трудно да повярваш, но се опитвам да помогна.
От затвора e.
Касандра знаела истината, но не й вярвали.
Много е опасно да нищиш случая на своя глава.
Да разберем какво ни намеква Гойо.
Преди 15 години беше убита една жена. Тя имаше дом за сираци.
WOMEN IN BLUE
Превод на субтитрите Катина Николова