Takhle už to dál nejde.
Nezapomeň, že tys mi zavolal jako první.
Já vím, ale už je to přes týden a...
Nemůžu. Já takovýhle nejsem.
Jak pohodlný.
Proč?
Protože jsi mě mohl odmítnout, než jsi přijel a vzal jsi mě na parkoviště
- na šukačku, Lucasi! - Opouštím Claru.
Opouštím Claru.
Jsme jen ty a já, Val.
Vždy jsme byli jen ty a já.
Miluju tě.
Dobré ráno.
Jak je? Pěkný ráno.
Zdravím.
KRIMINÁLNÍ SLUŽBA URGENTNÍ
„Zítra to otiskněte na titulce, jinak každý den zabiju něčí dceru.
Abych prokázal svou totožnost, tělo Almy Álvarezové jsem pohodil
na 27. kilometru dálnice do Tolucy.
Tam ale nezemřela. Musel jsem ji zabít v Juárezově nemocnici.
Měla mateřské znaménko na levém stehnu. Tenhle detail nebyl zveřejněn.“
- Prověř to. Zavolej forenzní. - „Všem ženám ve městě, já jsem vaše smrt.
Můj příchod je jak nečekaný, tak precizní.
Policie jen lže, tak jsem se rozhodl promluvit k vám přímo.
Lovím hady.
Lovím je sám.
Chodím ulicemi a řídím se kompasem, který mě směruje,
který mi pomáhá vybírat. Který mě zavede k tobě.
Nakračuj opatrně, protože až se naše zraky střetnou,
byť na sekundu, tvá smrt bude moje.
Brzy na viděnou.“
Podepsán „Tlalpanský svlékač, 169“.
- Prověř to. - Ano, pane.
- Šéfe, potvrzeno. Mám volat do tiskárny? - Jo.
To otisknout nemůžeme.
- Proč ne? Jsou to zprávy. - Nemůžeme plnit příkazy šílence.
Zmlkni.
- Šéfe, prosím. - Lucasi.
- Prosím! - Lucasi!
Poslouchej mě. Když to neotiskneme,
vysvětlíš to rozhodnutí rodičům příštích obětí?
Volej tiskárnu.
Ženy budou vyděšené.
Možná by měly být.
ŽENY V MODRÉM
SVLÉKAČ VLASTNÍMI SLOVY
- Nemusíš klepat dvakrát. Pojď dál. - Jsou vzhůru?
- Ještě ne. - Fajn.
Ahoj.
- Pojď. - Potichu.
Bude to chvilka.
Nevím, jak dlouho to takhle udržíme.
Děti si všimnou.
Ano.
Jistěže si všimnou. Nejsou pitomé.
- Vem mě zpět. - Ne. Už nechci předstírat.
To ani já.
- Mami, dodávka je tu. - Už jdu.
Ne. Půjdu já.
- Zůstaň tu. - Dobře.
Pamatuj, že zítra musíš do Alexovy školy.
To je už zítra?
Ano, zítra. Říkal ti to minulý týden i ten předtím.
Ale tenhle týden za mnou přijeli klienti.
Jen tenhle týden. Zítra odjedou, musím být u toho.
Všichni ostatní tátové tam budou.
- Tati, odjezd. - Už jdu.
Jsem fakt pitomec.
Je to moje chyba.
- Je tu muž... - Miluju tě.
...jenž zpovídá přetřásané osobnosti.
- Měj se. - Všemi zbožňovaný Jacobo Zabludovsky.
Gregorio Cadenas nás dnes přijal ve věznici Lecumberri.
Done Gregorio, děkuji, že nám dnes věnujete svůj čas.
Prosím, pro vás Goyo.
VĚZNICE LECUMBERRI
Ve své knize zevrubně popisujete hrůzy této věznice.
Jsem tu už třicet let,
protože policie rozhodla, že jsem zvíře,
které zaslouží být do konce života v kleci.
Za vašimi zády vidím plno výstřižků o Svlékačovi.
Nemyslíte si, že je Svlékač zvíře?
Ne.
Zvířata postrádají důvod.
Nemají emocionální motivaci.
Když je řeč o motivu, done Goyo, co podle vás znamená číslo 169?
Podle policie jde o symbol satanismu.
Ne, to vůbec.
Jsou vedle, jako obvykle.
Policajti byli vždycky mistry
v podceňování obyvatel této země.
Když mluví o monstrech, vytvářejí obraz.
A lidé čekají, že uvidí někoho, kdo je vysoký dva metry deset,
s drápy a obřími tesáky.
Skutečný vrah přitom pobíhá na svobodě.
Člověk, co vypadá úplně jako vy nebo já.
Někdo nepozorovaný. Neviditelný.
SESTRA JUANA INÉS DE LA CRUZ BÁSNĚ
FILOZOFICKÁ SATIRA
Myslím, že pracoval s foukaným sklem.
- Víte, jako s figurkami. - Skutečně?
Kdo jste? Neznám vás.
To je Martin, náš soused.
Mario.
Mario se ochotně nabídl, že nám opraví sporák.
Bylo by mi potěšením vám pomoct.
Opravář říkal, že to vyjde na 250 pesos. Můžu vám zaplatit totéž.
Ne, zlato. Neuraz ho penězi.
Radši se od něj nech pozvat na večeři.
V tom případě by přišel o peníze za opravu sporáku
a restaurace by vydělala.
To nedává smysl.
Na schůzce už nebyla, ani nevím jak dlouho.
Nikdy.
- Na schůzce jsem nebyla nikdy. - Tak to bych byl poctěn.
Byl by poctěn.
Ne, děkuju.
Sbohem.
Co mohu říci, drazí zástupci tisku?
Publikovat tento dopis bylo zhola nezodpovědné.
Reportér Lucas Otero dosáhl pouze toho, že tomuhle zvířeti zajistil publicitu.
Ale buďte si jistí,
že detektiv Herrera
Svlékače najde a postaví ho před soud.
Já i celá země
jsme pevně přesvědčeni, že se vám to podaří, detektive.
Prosím.
Počet vražd žen vzrostl, detektive Herrero!
Ten hajzl Escobedo si nad celým případem myje ruce.
Udělal z tebe obětního beránka.
A ty jen okouníš a neděláš nic.
Dělám, co můžu, veliteli.
Zvyšuješ snad na mě hlas?
Ne, pane.
Omlouvám se.
Doléhá na tebe ten obrovský tlak?
Ano.
Někde existuje člověk, který něco ví.
Víš, proč nepromluví?
Protože se celé město děsí Svlékače.
Chceš aby tenhle člověk promluvil?
Postarej se, ať se víc než jeho děsí tebe.
Ne.
Při vší úctě, pane,
doba se změnila.
„Při vší úctě?“ Hovno!
Vykládej tyhle hovadiny všem těm holkám, co tomu hajzlovi přišly pod ruku.
Jen jim to běž říct!
Chceš ode mě pomoct, nebo ne?
Celou noc studuju Bibli, ale nedává mi to vůbec smysl.
Ve jménu náboženství lidi zabíjejí denně.
Smysl to dávat nemusí.
- Dej ty nohy dolů. - To vím. Smysl nedává ten verš.
Jeho oběti nespadají do žádné ze skupin zmíněných v 9. verši 6. kapitoly.
Policie to bere jako výhodu.
Valentina má pravdu.
Jémine.
Bibli vykládají všelijak, aby ospravedlnili všemožné násilí,
ale tohle nesedí.
Jestli to není z Bible, co tedy ta číslice 169 znamená?
- Nevím. Nějaký vzkaz. - Něco, co chce, abychom pochopili.
Ty nohy dolů.
Mám pro vás vysílačky.
- Ukažte. - Tak si prosím zapamatujte kódy
a nezapomeňte,
že jsou určené jen k oficiálnímu využití.
Neskutečný, že nám chlapi shora
konečně dali něco jinýho než jen debilní píšťalky.
Zbraně to nejsou, ale je to slibný začátek.
- Jo. - Co se stalo, že nakonec souhlasili?
Popravdě o tom nevědí,
ale nějak se dorozumívat musíte.
A je lepší žádat o odpuštění než o svolení.
Takže o nás máte starost. To je milé.
Doufám, že ho zpátky nevezmeš.
Ne, ale je to složitý.
Mně to nijak složitý nepřipadá.
Neřekneš mi radši o Lucasovi? Jak se má? Je pořád s Clarou?
Vlastně ji dneska večer vykopne.
Blahopřeju, vyhrálas.
Proč mi to nemůžeš přát?
Přála bych, kdybych nevěděla, jak to skončí.
Ty se začneš nudit, jeho to začne ubíjet.
Není to Alejandrův kámoš?
- Jerónimo. - Marío.
Co tu děláš?
- Měla bys chvilku? - Jistě.
- Běž. Pak si tě najdu. - Fajn.
Pojď, prosím.
Všechno v pořádku?
Ne.
Ani ne. Nechtěl jsem přijít, ale myslím, že bys měla vědět, co se děje.
A co se děje?
Byl jsem za Alejandrem. Nesoustředí se na práci, nemluví,
bydlí v hotelovém pokoji. Teskní po tobě, krucinál.
Promiň, Jerónimo. Na tohle nemám čas. Musím pracovat. Omluv mě.
Poslouchej.
Nechce podnikat právní kroky, ale má určité možnosti.
Co to povídáš?
- Co je to? - Návrh rozhodnutí,
kterým by tě mohl donutit odejít z práce a vrátit se domů.
Cože?
Když manželčino zaměstnání
poškodí morální integritu rodinného uspořádání,
zákon jasně stanoví, že ji manžel může přinutit dát výpověď.
Zákon této země je na jeho straně.
- To nemůže udělat. - On může, ty nemůžeš.
Mám tě rád, Marío. Takhle to nechce nikdo.
Ale musíš se umoudřit. Už se to vymklo kontrole.
To jako fakt?
Odmítni to.
Práce policistky morální integritu rodiny nepoškozuje.
Zdá se, že na tom vůbec nesejde.
Co řekne manžel, to platí.
Podle občanského zákoníku, paragrafu 169...
PARAGRAF 169
- Do hajzlu. - Co?
Co je?
Paragraf 169 občanského zákoníku.
Co je s ním? Kde to je?
„Manžel může vznést námitku proti zaměstnání manželky.“
To není možný. Tohle nemůže být náhoda.
Náhody jsou souvislosti, které jsme dosud neobjevili.
A co teda Svlékač chce?
Možná potrestat své oběti.
Všechny chodily do práce.
Ale žádná nebyla vdaná.
Proto je trestá právě on.
Číslo 169 nesouvisí s náboženstvím.
Ale proč zabíjet pracující ženy?
Jak jako mrtvý?
Našli ho svázaného v mrazáku.
Děsný.
Měl celou řádku identit. Andrés López, Damián Ézija.
- Neříká vám něco Eduardo Suárez? - Tady byl Lalo Suárez.
Fakt?
Nebylo na něm nic zvláštního.
Choval se nenápadně. Práci odváděl dobrou.
Párkrát jsem ho přistihl, když zkoušel proklouznout zadním vchodem...
rozumíte, se slečnou.
Chápu.
Pracuje tu? Můžu s ní mluvit?
Pracovala tu.
Tomu říkám pravá láska. Odešla ve stejný den jako on.
Neměl byste náhodou její složku?
Jo, složky mám tady, šéfe,
ale jsou důvěrný.
Jak důvěrný?
Tohle byla druhá oběť. Arantza Ruizová, letuška.
Pilar Valdezová, sestra.
Lucy Martínezová, švadlena.
Nora Menéndezová, uklízečka.
Paola Machadová, servírka.
A Alma Álvarezová. Prodavačka bot.
Všechny měly práci a všechny nosily uniformu.
Domníváme se, že si ty uniformy nechává, jako by pro něj něco znamenaly.
To není marná teorie.
Jsou známy případy, kdy si vrah ponechával věci obětí.
Jako trofeje.
Přesně tak.
Podle předpisů máme jednat ve veřejném zájmu.
Musíme lidi varovat.
Nemůžeme vyvolat hromadnou paniku.
Ta už lidi dávno zachvátila, pane.
Co se stalo, když jste Svlékače upozornily na auto s bílou střechou?
Přesně.
Podpálil ho přímo před stanicí,
a my jsme ztratili jedinou stopu, která k němu vedla.
Ať stejně lehce neztratíme další.
Kapitán má pravdu.
Nemůžeme to zveřejnit, dokud nezískáme víc informací.
Takže neuděláme nic?
Venku je plno žen v uniformách, ze kterých můžou být oběti.
Jako my.
Taky nosíme uniformy.
VZPOMÍNKY Z CELY 23 G. CADENAS
Co to čteš? Ukaž.
Goyo Cadenas má pravdu.
V čem?
Řekl, že symbol 169 není satanistický.
Goyo Cadenas zabil čtyři ženy a zakopal si je na zahradě, Marío.
Rady od takového člověka bys zrovna poslouchat nemusela.
Co když nám může pomoct najít Svlékače?
Jak?
Požádej Lucase, ať mi sežene novinářský průkaz.
Jak někdo může chtít navštívit chlapa jako on?
Píšu článek o knize pana Cadenase.
Copak nejsou lepší knihy, o kterých by se dalo psát?
Jak to, že to ženský tak přitahuje?
Tady má víc ctitelek než jakýkoli chlap venku.
Navštěvují ho i vdané ženy. Jako vy.
Jistě.
Novináři mají na návštěvu pět minut. Řeknu vám, až uplynou.
Děkuji.
Dobré odpoledne, pane Cadenasi.
Jmenuji se María.
Připravuji článek o Svlékačovi do listu Independencia.
Jaký článek?
Nemáme času nazbyt,
takže bych se ráda zaměřila na to, co člověka přiměje spáchat zločin.
Sepsala jsem si pár otázek.
María.
Jméno María se mi líbí.
Když ho slyším, vzpomenu si na Maríu de los Ángeles Gonzálezovou.
To byla vaše první oběť, že?
Máte na tom papírku otázky ohledně ní?
Ne.
Tak to jste začala nevalně.
Abyste pronikla do mysli umělce,
musíte porozumět jeho umění.
Myslíte si, že Tlalpanský svlékač je umělec?
Pokoušíte se mluvit o něčem,
o čem nemáte vůbec ponětí, že?
Kdybych já...
v tuhle chvíli...
přeskočil tenhle stůl...
na vaši stranu, mohl bych vám zlámat všechny kosti v krku.
Řekl jste, že se policie ohledně Svlékačových motivů mýlí.
Jak jste to poznal?
Když se necítím vinný, jsem vinný?
- Ano. - To bych neřekl.
Tři minuty!
Žárlíš!
Štve ho, že za mnou chodí návštěvy, především ženy.
Chce mě jen pro sebe.
Co policie nevidí?
Kolik obětí Svlékač zabil?
Sedm.
No tak vidíte.
A znovu. A znovu.
Do úplného vyčerpání.
Sedm obětí.
Musíte v tom být hodně dobrá, aby vás nedopadli.
Nemyslíte?
Mám rád klavír. Hraju na klavír.
Věděla jste to?
Ne, nevěděla.
Na dvoře jsme mívali krásný klavír.
Nevěřila byste, jak dlouho mi trvalo naučit se...
Pomůžete mi, nebo ne?
Naučit se hrát správně mi trvalo roky.
Napoprvé není dokonalý nikdo.
Muselo to být před takovými čtyřmi lety.
Vypukl tu ničivý požár, Marío,
a ten klavír lehl popelem.
Věřila byste, že se bachař ani neobtěžoval pořídit nám nové?
Čas vypršel!
Ještě to není pět minut.
- Nic jste mi neřekl. - To není pravda. Neposloucháte.
Váš čas vypršel.
Řekněte mi něco, prosím. Něco smysluplného.
Můžu vám říct víc, ale něco za to chci.
- Co? - Klavír.
Klavír?
Pak vám řeknu všechno, co potřebujete.
Klavír asi dostat nemůžete.
Pak vám asi nemůžu pomoct, paní policistko.
- Ahoj. - Ahoj.
Můžeme?
Je všechno v pořádku?
Babička chce, ať jdu na večeři se sousedem.
Chce, ať mám přítele.
Tak dobře.
Je od ní milé, že má starost o tvůj milostný život, ne?
A co ty?
Chceš tam jít?
Odmítla jsem to.
To je bezva, ne?
Nevíme, jaký má vkus na...
Tobě se soused nelíbí? Je ošklivý?
Nešel bys se mnou zítra na večeři?
Já?
Ano. Jo, jasně. Samozřejmě.
Dovnitř nemůžeš.
Proč? Co se stalo?
Už o nás dětem nebudu lhát.
Jak jsi mohl být ráno tak milý, a pak mi takhle vrazit dýku do zad?
Jak jsem mohl... Co? O čem to mluvíš?
Nehraj si na neviňátko. Poslals Jerónima, ať mě zastraší.
Zbláznila ses?
Myslíš, že bych... Já nikoho nikam neposlal.
Nevěřím ti.
Co ti... Koukni, co ti řekl? Co?
Nechápeš, že ublížíš akorát dětem?
Co udělal?
Chtěl bys, ať mi soud zakáže pracovat?
Zakázat ti pracovat? To jsem neudělal! Přísahám!
- Mluvil jsi s Jerónimem, nebo ne? - Ano. Mluvil jsem s ním.
Navštívil mě v hotelu. Marío!
Je mi fuk, jestli je každý zákon ve tvůj prospěch! A co musím udělat.
- Neposloucháš. - Nezájem!
Jestli na tom budeš trvat, ztratíš mě jednou provždy!
Posloucháš mě? Já Jerónimovi neřekl, ať...
Víš co? O víkendu promluvíme s dětmi a povíme jim, že žijeme odloučeně.
Marío, prosím!
Po té včerejší tiskovce
je stanice zavalená, takže dnes budete zvedat hovory z nouzové linky
a zpovídat všechny informátory, co sem přijdou.
Tak si to ujasníme.
Všechny vzkazy roztřídíte na tři různé hromádky.
V první budou stopy, které by detektivové měli prověřit.
Nedávno zmizelé ženy,
každý, kdo viděl nebo slyšel něco v souvislosti s číslem 169.
Voyeuři, úchyláci a podobně.
Případy, které se netýkají Svlékače, patří na druhou hromádku.
A magoři a cvoci, co jen melou kraviny a plýtvají naším časem, na třetí hromádku.
Dotazy?
Vyřiď to.
Kde je María?
Policistka de la Torre se opozdila z osobních důvodů.
Připadají vám zaměstnání tatínků zajímavá?
Ano, paní učitelko.
Dobrý den. Jak se vede?
Dobrý den, paní de la Torre. Jste tu s manželem?
Bohužel ne.
Má neodkladné pracovní povinnosti, ale zastoupím ho.
Dobrá. To by mělo být v pořádku.
Výborně.
Jako dalšího tatínka přivítejte pana Capelliniho, otce Cassandry.
Je právník.
Dobrý den, děti.
Dobrý den.
Jmenuji se Diego Capellini a jsem právník.
Policejní stanice města Mexika.
Promiňte, detektive. Přepojím vás.
Policejní stanice města Mexika.
Nevzpomínáte si? Nic nenaděláme. Víte, jak je tohle město velké?
- Kretén! - Dobrý den.
V parku La Viga se scházejí satanisti a poslouchají hudbu vzývající ďábla.
Policejní stanice města Mexika.
Jeden muž tu křičí oplzlosti na procházející ženy.
Nevlastní otec mojí holky je Svlékač. Ona pláče pořád, ale tentokrát ne tolik.
Potřebuje nového přítele.
Určitě zápach vychází z jeho bytu?
Přece nejsem hulič.
Můj řezník je zřejmě Svlékač.
- Podle čeho soudíte? - Je divný a tichý a má dlouhé vlasy.
Dlouhé vlasy z nikoho vraha nedělají.
Kdy k tomu došlo?
Před sedmi lety.
Napadl mou sestřenici a řekl, že ženy jsou hadi.
Hadi? Jako v tom dopise z novin.
Přesně to mě napadlo.
Taky řekl, že by ženy neměly pracovat.
Minutku, prosím.
Solidní stopa.
K ničemu. Hromádka tři.
Proč? Protože neznala jeho jméno?
Zaprvé to nejspíš byla prostitutka
a to neodpovídá profilu obětí Svlékače.
Zadruhé to bylo před sedmi lety, dávno předtím, než začal vraždit.
Hromádka tři.
A nyní Alexova maminka, paní María de la Torre.
Děkuji.
Zdravím vás.
Jmenuji se María.
Jsem nejen Alexova máma,
ale jsem také policistka.
Víte?
Ve vašem věku to byl můj největší sen.
A jak jsem stárla,
začali mi lidé říkat, že své sny musím odsunout.
Že můžu být jedině manželka nebo matka.
A já je poslouchala.
Dokud mi jednoho dne život neotevřel oči.
Bolestně.
Tehdy jsem si vzpomněla, kým jsem byla...
a kým jsem se chtěla stát.
Tak jestli kdokoli z vás, chlapec či dívka,
sní o tom, že se stane astronautem, hasičem,
filmovou hvězdou nebo policistou, udělejte to.
Nenechte si od nikoho říkat, že nemůžete snít.
Víte, kdy to došlo mně?
Poslední den policejního výcviku, když jsem se navzdory strachu odvážila
vyskočit z letadla letícího ve výšce tří kilometrů.
Máte nějaké dotazy?
Bála jste se skočit?
Hrozně. Ale nakonec...
Alexi.
Ano?
Tvoje máma je fakt bezva.
Mami.
Díky.
Hodně štěstí.
Děkuju.
Marío, přepínám.
Ano? Tady María. Přepínám.
Přijeď. Ángeles něco našla.
Já myslela, že mě budete mít za blázna, když tvrdím, že to byl Svlékač.
Je to už hodně dávno.
Jak je to dávno, není podstatné.
Do telefonu jste neřekla, čím se vaše sestřenice Alicia živila.
Ne, neřekla.
Z čeho platila nájem, je jedno, ne?
Nám můžete říct pravdu, Lauro.
Nepřišly jsme soudit ani zatknout vaši sestřenici,
ale pomoct vám.
Šlapala chodník.
U Sullivanovy ulice.
Tam ji klofnul.
Nabídl jí, ať se napije z láhve, a ona předstírala, že pije.
To bylo hodně chytré.
Možná jí to zachránilo život.
Svázal jí ruce provazem, chytil ji za krk...
a řekl jí, že by ženy neměly pracovat.
Kopla ho, podařilo se jí dostat ven z auta
a utíkala se svázanýma rukama.
Utíkala, co jí nohy stačily.
Víte, kde bychom ji našly?
Potřebujeme s ní mluvit.
Nemám vůbec tušení. Pár měsíců potom se odstěhovala na sever do Juárezu.
Muž, který otevřeně vyjeví své názory prostitutce,
nepůsobí jako ten pečlivý muž, co nezanechal jediný otisk prstu.
To je dost smysluplná poznámka.
Nepůsobí to jako tentýž muž.
Podle mě by to tentýž muž být mohl.
Někdo, kdo neumí hrát na klavír, se na něj časem může naučit hrát.
Měly bychom promluvit s Gerardem.
A co mu povíme?
Že jsme šly po stopě, po které nám to Lozano zakázal?
Že jsme vyslechly jen sestřenici svědkyně, která o ní sedm let neslyšela?
Tak pojďme hledat solidní důkazy.
Štve mě, že si nepřipadám jako policajtka,
ale že jsem tuhle uniformu získala, jen abych vařila kafe.
Že tajně vyšetřuju za zády bratrů, kteří se mnou nemluví,
a táty, který dělá, že neexistuju.
Myslím, že bychom o sobě měly dát vědět.
Musíme se dostat ke složkám nevyřešených případů.
Jen tak můžeme nalézt další možné oběti.
Ale ty složky jsou uzamčené.
Tohle místo je bezpečné, zvlášť k tomu, co tu budete provádět.
Známí obětí něco vědí a ti hajzlové budou mluvit, tak či onak.
Aquileo Mata, plavčík od bazénu, kde dělala Nora Menéndezová.
Oběť číslo pět.
Jorge Armando Pérez, záchranář.
Sloužil stejnou směnu jako Pilar Valdezová, oběť číslo dvě.
Podívejte na kuchyň.
Bruno Argüelles, majitel restaurace, kde pracovala Paola Machadová...
- Done Argüellesi. Pojďte se mnou. - ...oběť číslo šest.
Félix Jimenez, vedoucí textilky, kde pracovala Lucía Martínezová.
Oběť číslo tři.
Gerardo je celý den venku a neodpovídá na vysílačku.
Nevíš, kde je?
Netuším, Gabino. Odešel ráno s tvými bratry a Díazem.
- A nikdo z nich nereaguje? - Ne.
V záznamech není nic o něm ani o Gilbertovi.
To je divný.
To teda je. Jestli to pomůže, dala jsem Gerardovy prášky Lozanovi.
Třeba mu je vezme.
No jo. Díky.
- Hezký večer. - Taky děkuju.
- Nevím. - Jak to, že nic nevíš?
Cos provedl Paole Machadové?
- Nic! - Vyklop to!
Ty hajzle!
Prosím, už dost.
Řekni mi víc.
Co se to tu děje, Herrero?
Co tu děláte, pane?
Ne. Co tu děláš ty, debile? Myslel sis, že to nezjistím?
Říkal jste, že chcete výsledky. Nebo ne?
Ale ne takhle, pitomče.
Přestaň už hrát ty svý hry. To je rozkaz!
Řekl jste, že mi věříte.
Jo, já vím, ale...
Řekl jste... že plně věříte instituci, kterou vedete,
i jejím metodám.
Tak jestli mě nehodláte vyhodit...
nechte mě dělat mou práci.
Rozplétám ten Lópezův případ.
Podle policie ho Svlékač zabil kvůli autu, ale já měl tušení, že je to jinak.
Teď dávej pozor. Když byl zabit, pracoval v továrně na figuríny.
Tam měl přítelkyni, která v den vraždy zmizela.
Mám před sebou její složku a fotku. A víš co?
Je to Svlékačova první oběť, ta, kterou se nepovedlo ztotožnit.
Co to říkáš? To je bomba.
Ano, nepochybně to nějak souvisí s tou továrnou na figuríny.
- Proč? Jak jsi k tomu došel? - Nevím, ale tuším, že se znali.
Jak to ukradené auto, které používal, tak první oběť pocházely odtamtud.
Pak ti to všechno vysvětlím.
Uvidíme se za hodinu doma. Miluju tě.
Haló?
Mami, tak co?
Všechno v pořádku.
Zůstala bys s dětmi ještě o chvilku dýl?
Jistě.
Proč jsi prodala ten klavír?
- Nikdo na něj nehraje. - Ale je Alejandrův.
No jo, jenže zabíral moc místa.
Díky, mami.
Tu máš!
Tak dělej, hajzle! Mluv!
Budeš jen dýchat?
Proč dýcháš? Máš rád chuť krve?
Hajzle.
- Už dost. To stačí. - Co? Co stačí?
Co stačí?
- Spal jsem s ní. - Beto, přestaň.
Proč jsi to tak tajil?
Proč jsi o poměru s Lucy mlčel?
Protože jsem ženatej.
Mám děti.
Ale ukončil jsem to. Bylo to uzavřený.
Už jsem s ní nic neměl.
Proč?
Našla si přítele.
V noc, kdy umřela, jsem ji v dílně slyšel telefonovat.
Domlouvali se. Měli se sejít.
Kde?
V baru nebo restauraci. Nevím.
V podniku jménem Ráj.
NEVYŘEŠENÉ PŘÍPADY
Ježíšikriste!
Vloupala jste se mi do kanceláře. Prohledávala zásuvky.
A ukradla jste mi klíče!
Odpusťte mi to.
Jen jsem se řídila vaší radou.
Lepší žádat o odpuštění než o povolení.
A myslela jsem, že když najdu nějaké důkazy...
Marío, vy neznáte hranice.
Za to tu lidi jako vy draze platí.
Jděte říct manželovi, že vaše dobrodružství skončilo.
Zítra už nechoďte. Máte padáka.
Dejte mi klíče. Hned!
Oběť číslo jedna nebyla první obětí Svlékače.
- Marío. - Obětí může být víc, jen o nich nevíme.
Třeba u jedné z nich nebyl tak opatrný a zanechal stopy.
Předložte mi důkaz. Máte nějaký?
Ne.
Sbohem.
Jsou s tebou jen potíže, Emilio. Hrůza.
- Promiňte, pane prezidente. - Máte ho?
Přesně proto jsem tady.
Co chceš?
Policie zatýká a mučí lidi,
a já mám za úkol policii změnit...
Ne. Měl jsi za úkol změnit její image.
Teď máš za úkol chytit Svlékače.
Víš, proč jsem v téhle funkci?
Protože když došlo na lámání chleba, udělal jsem, co jsem musel.
Co tu děláte?
Vím, že máte strach uvádět ve zprávě své pravé jméno.
Když jste nám říkala, co se stalo,
třela jste si zápěstí, jako byste myslela na něco, co provedl vám.
Obě chceme totéž,
aby už nikdo nezakoušel, co jste zakusila vy.
A kvůli tomu musíte podat trestní oznámení pod svým pravým jménem.
Jen tak pro nás bude použitelné.
- Mám manžela a syna. - Toño, večeře je hotová.
Oni o mojí minulosti nevědí a já nechci, aby to někdy zjistili.
- Kéž bych mohla pomoct, ale... - Chápu.
Ale policie v téhle zemi bere vážně jen dvě věci.
Prohlášení a důkazy.
Počkejte tu.
Jistě.
- Marío? - Kapitáne,
musím vám něco ukázat.
Pardon.
Pojďte dál.
Potřebuju se uklidnit. Neměl byste panáka?
Ano.
Jestli jste přišla bojovat o svou práci...
plýtváte časem.
Co je to?
Důkaz od ženy, již před sedmi lety napadl muž,
který říkal, že ženy jsou hadi a všechny by je zabil.
Ale podařilo se jí utéct.
Svázal ji tímhle provazem.
„Oběť číslo jedna nebyla první obětí Svlékače.“
Trénoval.
Aspoň to tak působí.
Mám pořád padáka?
Dneska ne.
Víte, která vlastnost je pro detektiva zásadní?
Která?
Vůle nevzdat se.
A víte, která je nejhorší?
Tatáž?
Přesně tak.
Gratuluju.
Děkuju, kapitáne.
Za co?
Že jste mě vyhodil z letadla.
Že jste mi ukázal, co dokážu.
Že jste mi věřil.
Ne.
Ne, omlouvám se.
Odpusťte.
Já ne...
Musím jít.
Jo, jasně.
Nashle zítra, Marío.
Žijeme odloučeně.
- Rozumím. - Odluka není totéž co rozvod.
To je pravda.
Nashle zítra.
Pokročili jste?
Emilio Escobedo? Náčelník policie?
- Ano. - Běž do prdele, šmejde.
Kdo je tady šmejd?
Běž do prdele!
Jero.
Co to s tebou sakra je?
Nepomáhej mi!
A nech Maríu na pokoji!
Slyšíš mě?
Slyšíš?
ŽENSKÁ POLICEJNÍ JEDNOTKA
MARÍA DE LA TORRE ŽENSKÁ POLICEJNÍ JEDNOTKA
GREGORIO CADENAS VĚZNICE LECUMBERRI
Lucasi?
Lucasi.
Lucasi! Lucasi!
Lucasi! Co ti to provedli?
Lucasi! Lucasi!
Pomozte mi, prosím!
Záchranku, ksakru!
Příště uvidíte...
Vím, že se tomu nechce věřit, ale snažím se vám pomoct.
VĚZNICE LECUMBERRI
Z věznice Lecumberri.
Kassandra. Znala pravdu, ale nikdo jí nevěřil.
Vyšetřovat na vlastní pěst je pro vás moc nebezpečné.
Musíme zjistit, co nám Goyo chce sdělit.
Asi před 15 lety byla zabita jedna žena.
Dělala pěstounku.
ŽENY V MODRÉM
Překlad titulků: Jiří Sailer