Vi kan ikke fortsette med dette.
Du ringte meg før jeg ringte deg.
Ja, men det har gått over en uke og...
Jeg kan ikke. Jeg er ikke sånn.
Så praktisk.
Hvordan det?
Du kunne ha avvist meg, i stedet for å hente meg med
- til en parkeringsplass for å knulle! - Jeg forlater Clara. Jeg forlater Clara.
Det er bare deg og meg, Val. Det har alltid vært deg og meg.
Jeg elsker deg.
God morgen.
Hva skjer? Morn.
Hei.
KRIMINALAVDELINGEN HASTER
"Publiser dette på forsiden i morgen,
ellers dreper jeg noens datter hver dag til det skjer.
For å bevise identiteten min dumpet jeg Alma Álvarez' lik
ved 27-kilometerskiltet ved Toluca-motorveien.
Hun døde ikke der. Jeg måtte drepe henne på Juárez-sykehuset.
Alma hadde et fødselsmerke på venstre lår.
Den detaljen er ikke publisert."
Sjekk det. Ring rettsmedisinsk.
"Til alle kvinner i byen, jeg er deres død.
Min ankomst er like uventet som den er presis.
Politiet har ikke gjort annet enn å lyve, så jeg bestemte meg for å snakke direkte.
Jeg jakter på slanger. Jeg jakter på dem alene.
Jeg går i gatene, ledet av et kompass som viser veien for meg,
som hjelper meg å velge. Det fører meg til deg.
Gå forsiktig, for når øynene våre møtes,
selv om det er bare ett sekund, er din død min. Ses snart."
Signert Avklederen fra Tlalpan, 169.
- Se på dette. - Ja.
Bekreftet, sjef.
- Skal jeg ringe trykken? - Vi kan ikke publisere dette.
- Det er nyheter. - Vi kan ikke gi etter for en galning.
Hold kjeft.
- Sjef, vær så snill. - Lucas.
- Vær så snill! - Lucas!
Hør på meg. Hvis vi ikke publiserer dette,
vil du forklare avgjørelsen for de neste ofrenes foreldre?
Ring trykken.
Kvinner blir livredde.
Kanskje de bør være det.
AVKLEDEREN MED EGNE ORD
- Du trenger ikke å banke to ganger. - Er de våkne?
- Ikke ennå. - OK. Hei.
- Kom igjen. - Stille.
Jeg kommer snart ned.
Jeg vet ikke hvor lenge vi kan holde på med dette.
Barna vil merke det.
Ja. Selvfølgelig vil de merke det. De er ikke dumme.
- La meg komme hjem. - Nei. Jeg vil slutte å late som.
Jeg også.
- Mamma, bilen er her. - Jeg kommer.
- Nei. La meg. Bli her. - Greit.
- Husk at du skal på Alex' skole i morgen. - Er skole-greia i morgen?
Ja, i morgen. Han fortalte deg det sist uke og uken før.
Saken er at jeg har kunder i byen denne uken.
De drar i morgen, og jeg må være der.
De andre fedrene kommer.
- Varebilen drar. - Jeg kommer.
- Jeg er en idiot. Det er min skyld. - Og nå,
- han som tar med... - Jeg elsker deg.
...de mest omtalte personene hjem til deg.
- Senere. - Her er Jacobo Zabludovsky.
Don Gregorio Cadenas tar imot oss i Lecumberri fengsel.
Don Gregorio. Takk for at du deler tiden din med oss i dag.
Kall meg Goyo.
LECUMBERRI FENGSEL
I boken din snakker du mye om grusomhetene i dette fengselet.
Jeg har vært her i 30 år
fordi politiet bestemte at jeg var et dyr
som fortjente å være i et bur resten av livet.
Jeg ser at du har mange utklipp om Avklederen bak deg.
Er ikke Avklederen et dyr, mener du?
Nei.
Dyr har ingen grunn.
De har ingen følelsesmessig motivasjon.
Angående motiv, Don Goyo, hva tror du tallet 169 betyr?
Politiet hevder det er et satanisk symbol.
Ikke i det hele tatt. De tar feil, som vanlig.
Politiet har alltid vært eksperter
på å undervurdere folket i dette landet.
Når de snakker om monstre, skaper de et bilde.
Og folk venter å se noen som er to meter høye,
med klør og store hoggtenner.
Men den virkelige morderen er der ute.
En som ikke ser annerledes ut enn deg eller meg.
En som går rundt ubemerket. Usynlig.
SOR JUANA INÉS DE LA CRUZ DIKT
FILOSOFISK SATIRE
Jeg tror han jobbet med blåst glass.
- Figurer, vet du. - Jaså?
- Hvem er du? Jeg kjenner deg ikke. - Dette er Martin, naboen.
Mario.
Mario tilbød å reparere komfyren.
Jeg hjelper dere så gjerne.
Reparatøren sa at det vil koste 250 pesos. Jeg kan betale deg det samme.
Nei, kjære. Ikke fornærm ham ved å betale.
La ham ta deg med ut på middag i stedet.
I så fall taper han penger på å reparere komfyren,
og restauranten tjener på det. Det gir ingen mening.
Hun har ikke vært på date siden... Jeg vet ikke hvor lenge.
Aldri. Jeg har aldri vært på date.
Da vil jeg det gjerne.
Han vil gjerne.
Nei takk.
Ha det.
Hva kan jeg si, kjære presse?
Publiseringen av dette brevet var fullstendig uansvarlig.
Og det eneste Lucas Otero oppnådde, var å gi dette dyret oppmerksomhet.
Men dere kan være sikre på at etterforsker Herrera
vil finne Avklederen og stille ham for retten.
Jeg og resten av landet har den største tillit til at du klarer det, etterforsker.
Vær så god.
Antall drap på kvinner har økt!
Den kødden Escobedo toer sine hender.
Han ofrer deg.
Og du gjør ingenting.
Jeg gjør så godt jeg kan, politimester.
Hever du stemmen mot meg?
Nei, señor.
Jeg beklager.
Du kjenner presset hit opp, ikke sant?
Jo.
Det er noen der ute som vet noe.
Vet du hvorfor de ikke vil snakke?
Fordi hele byen er redde for Avklederen.
Vil du at noen skal snakke?
Sørg for at de frykter deg mer enn ham.
Nei.
Med all respekt, señor, det er andre tider.
"All respekt" er sludder!
Si det til jentene som har støtt på jævelen.
Si det til dem!
Vil du ha min hjelp eller ikke?
Jeg leste i Bibelen i hele natt. Det gir ingen mening.
Folk dreper i religionens navn hver dag. Det trenger ikke å gi mening.
- Føttene av bordet. - Det er verset som ikke gir mening.
Avklederens ofre samsvarer ikke med noen av gruppene nevnt i Korinterbrevet 1, 6-9.
Politiet tolker det til sin fordel.
- Valentina har rett. - Du store min.
Bibelen har blitt tolket på mange måter for å rettferdiggjøre all slags vold,
men dette stemmer ikke.
Så hvis det ikke er fra Bibelen, hva betyr 169?
- Jeg vet ikke. En melding. - Noe han vil at vi skal forstå.
Føttene av bordet.
Jeg har med radioer.
- Få se. - Så lær dere kodene.
Og husk at de er kun til politibruk.
Tenk at mennene ovenpå endelig gir oss noe annet enn den forbaskede fløyta.
Det er ikke våpen, men det er en start.
- Ja. - Hvorfor ombestemte de seg?
De vet ikke om det. Men dere må kunne kommunisere med hverandre.
Og det er lettere å be om tilgivelse enn tillatelse.
Så du er bekymret for oss. Det er søtt.
- Du tar ham vel ikke tilbake? - Nei, men det er komplisert.
Det er ikke komplisert etter min mening.
Fortell om Lucas i stedet. Er han fortsatt sammen med Clara?
Han vil faktisk sparke henne ut i kveld.
- Gratulerer, du vant. - Hvorfor er du ikke glad på min vegne?
Fordi jeg vet hvordan det vil ende. Du begynner å kjede deg, og han blir såret.
Er ikke det Alejandros venn?
- Jerónimo. - María.
Hva gjør du her?
- Har du et øyeblikk? - Ja da.
- Gå, du. Jeg tar deg igjen. - OK.
Denne veien.
Er alt i orden?
Egentlig ikke. Jeg hadde ikke lyst til å komme,
men jeg synes du må vite hva det er som skjer.
- Hva skjer? - Jeg har snakket med Alejandro.
Han fokuserer ikke på jobben, og vil ikke snakke.
Han bor på et hotellrom. Han savner deg.
Jeg beklager. Jeg har ikke tid til dette. Jeg har arbeid å gjøre.
Hør her.
Han ønsker ikke å gå til rettslige skritt, men han har muligheten.
- Hva snakker du om? Hva er det? - Et utkast til en juridisk kjennelse
som vil tvinge deg til å slutte i jobben og dra hjem igjen.
Hva?
Når konas jobb skader familiestrukturens moralske integritet,
sier loven klart at ektemannen kan tvinge henne til å slutte.
Han har landets domstoler på sin side.
- Det kan han ikke. - Han kan, du kan ikke.
Jeg liker deg. Ingen vil at det skal ende sånn.
Men du må ta til fornuft. Dette er ute av kontroll.
- Hva er dette? - Du kan tilbakevise det.
Å være politi skader ikke familiens moralske struktur.
Det spiller visst ingen rolle om den blir skadet eller ikke.
Det ektemannen sier, teller. Ifølge lovparagraf 169...
PARAGRAF 169
- Herregud. - Hva? Hva er det?
Lovparagraf 169.
Hva med det? Hvor er det?
"Ektemannen kan motsette seg at hans kone tar arbeid."
Det kan ikke være tilfeldig.
Tilfeldigheter er sammenhenger som ingen har sett ennå.
- Så hva vil Avklederen? - Straffe ofrene, kanskje.
- Alle var i arbeid. - Men ingen var gift.
- Derfor det er han som straffer dem. - 169 handler ikke om religion.
Hvorfor drepe kvinner i arbeid?
Er han død?
Han ble funnet bundet i kjøleskapet sitt.
Fy faen.
Han hadde mange aliaser. Andrés López, Damián Ézija.
- Sier ikke Eduardo Suárez deg noe? - Her het han Lalo Suárez.
Jaså?
Det var ikke noe rart med ham.
Han holdt lav profil. Han gjorde jobben sin bra.
Jeg knep ham et par ganger i å snike seg ut bakdøren for å...
- Du vet, med dama si. - Jeg skjønner.
Jobber hun her? Kan jeg snakke med henne?
Hun gjorde det.
Det er vel ekte kjærlighet, for hun dro samme dag som ham.
Har du tilfeldigvis mappen hennes?
Ja, jeg har dem her, men de er konfidensielle.
Hvor konfidensielle?
Dette var det andre offeret. Arantza Ruiz, flyvertinne.
Pilar Valdez, sykepleier.
Lucy Martínez, syerske.
Nora Menéndez, renholdsarbeider.
Paola Machado, servitør.
Og Alma Álvarez. Skobutikkansatt.
De hadde alle jobb og hadde på seg uniformer.
Vi tror han beholder uniformene som om de betyr noe for ham.
Ingen dårlig teori.
Det har vært tilfeller der drapsmannen beholder noen av ofrenes eiendeler.
Som trofeer.
Nettopp.
Ifølge reglene skal vi handle i allmennhetens interesse.
Vi må varsle folket.
Vi kan ikke skape panikk i gatene.
Det er allerede panikk i gatene.
Hva skjedde da dere varslet Avklederen om bilen med den hvite toppen?
Nettopp.
Den ble påtent foran stasjonen, og vi mistet vårt eneste spor til ham.
La oss ikke miste enda et så fort.
Sjefen har rett.
Vi kan ikke dele dette før vi har mer informasjon.
Så vi gjør ingenting?
Det er mange kvinner med uniform som kan bli ofre.
Som oss. Vi bruker også uniform.
MINNER FRA CELLE 23
Hva leser du? Få se.
Goyo Cadenas har rett.
Om hva?
Han sa i et intervju at 169 ikke var satanistisk.
Goyo Cadenas drepte og begravde fire kvinner i bakgården sin, María.
Jeg er ikke sikker på at han er en du bør ta imot råd fra.
Hva om han kan hjelpe oss å finne Avklederen?
Hvordan?
Du må be Lucas skaffe meg presseakkreditering.
Jeg forstår ikke hvorfor noen vil besøke ham.
Jeg skriver en artikkel om señor Cadenas' bok.
Fins det ikke bedre bøker å skrive om?
Hva er det med kvinnfolk og besettelsene deres?
Han er visst mer tiltrekkende her enn menn der ute er.
Til og med gifte damer besøker ham, akkurat som deg.
Ja.
Pressebesøk er fem minutter. Jeg sier ifra når tiden er ute.
Tusen takk.
God ettermiddag, señor Cadenas.
Jeg heter María.
Jeg jobber med en story om Avklederen for avisen Independencia.
Hva slags story?
Siden vi ikke har mye tid,
vil jeg fokusere på hva som kan drive noen til å begå en forbrytelse.
Jeg har skrevet ned noen spørsmål.
María.
Jeg elsker det navnet. María.
Når jeg hører det, tenker jeg på María de los Ángeles González.
Ditt første offer, ikke sant?
Er det spørsmål om henne på lappen din?
- Nei. - Da er det en dårlig start for deg.
For å komme inn i en kunstners hode
må du kjenne hans kunst.
Er Avklederen fra Tlalpan en kunstner?
Prøver du å snakke om noe
som du ikke vet noe om?
Hvis jeg...
...i dette øyeblikket...
...hopper over bordet og...
...strekker meg mot siden din, kan jeg knekke hvert bein i halsen din.
Du sa at politiet tok feil om Avklederens motiver.
Hvordan visste du det?
Er jeg skyldig hvis jeg ikke føler meg skyldig?
- Ja. - Jeg mener ikke det.
- Tre minutter! - Du er sjalu!
Han hater at jeg får besøk, spesielt av kvinner. Han vil ha meg for seg selv.
Hva er det politiet ikke ser?
Hvor mange ofre har Avklederen drept?
- Sju. - Der har du det.
Og igjen. Og igjen.
Til utmattelse.
Sju ofre.
Du må være veldig dyktig for ikke å bli tatt,
tror du ikke?
Jeg liker piano. Jeg spiller piano. Visste du det?
Nei, det gjorde jeg ikke.
Vi hadde et nydelig piano i luftegården.
Du aner ikke hvor lang tid det tok meg å lære...
Vil du hjelpe meg?
Det tok meg flere år å lære å spille det riktig.
Det kan ikke bli perfekt på første forsøk.
Det må ha vært rundt fire år siden.
Det var en stor brann her, María,
og pianoet ble ødelagt.
Kan du fatte at ledelsen ikke engang vil gi oss et nytt?
- Tiden er ute! - Jeg har tid igjen.
- Du fortalte meg ingenting. - Jo. Du hører ikke etter.
Tiden er ute.
Fortell meg noe, vær så snill. Noe nyttig.
Jeg kan fortelle mer, men jeg vil ha noe i bytte.
- Hva da? - Et piano.
Et piano?
- Da skal jeg fortelle alt du trenger. - Jeg kan nok ikke skaffe deg et piano.
Da kan jeg nok ikke hjelpe deg, betjent.
- Hei. - Hallo.
Skal vi?
Er alt i orden?
Bestemor vil at jeg skal spise middag med naboen.
- Hun vil at jeg skal få en kjæreste. - Greit.
Det er snilt av henne å bry seg om kjærlighetslivet ditt.
Hva med deg? Vil du det?
Jeg sa nei.
Er ikke det bra?
Jeg mener, vi vet ikke hennes smak innen...
Liker du ikke naboen din? Er han stygg?
- Vil du spise middag med meg i morgen? - Jeg?
Ja, visst. Selvfølgelig.
- Du kan ikke gå inn. - Hva har skjedd?
Jeg vil ikke lyve for barna om oss lenger.
Hvordan kunne du være så hyggelig i morges og så dolke meg i ryggen?
Hvordan kunne jeg... Hva? Hva snakker du om?
Ikke spill uskyldig. Du sendte Jerónimo for å true meg.
Er du fra vettet?
- Tror du jeg... Jeg sendte ingen noen sted. - Jeg tror deg ikke.
Hva sa han til deg? Hva?
Skjønner du ikke at de eneste du skader, er barna?
Hva gjorde han?
Vil du be en dommer tvinge meg til å si opp?
Til å si opp jobben? Det har jeg ikke gjort!
- Har du snakket med Jerónimo? - Ja. Jeg snakket med ham.
Han kom til meg på hotellet!
Jeg gir blaffen i om hver eneste lov er på din side!
- Jeg gir blaffen i hva jeg må gjøre. - Du hører ikke etter.
Hvis du insisterer på dette, mister du meg for alltid!
Hører du etter? Jeg ba ikke Jerónimo...
Denne helgen skal vi fortelle barna at vi er separert.
María, vær så snill!
Etter gårsdagens pressekonferanse
er det travelt på stasjonen. Så i dag skal dere ta telefoner
og snakke med alle informanter som kommer til stasjonen.
Greit.
Jeg vil ha alle meldingene sortert i tre bunker.
Bunke én med alle spor etterforskerne bør følge opp.
Nylig forsvunne kvinner og alle som har sett eller hørt noe relatert til 169.
Kikkere, perverse og lignende.
Saker som ikke er relatert til Avklederen i bunke nummer to.
Og alle galninger og tullinger som kaster bort tiden vår i bunke tre.
Spørsmål?
Sett i gang.
Hvor er María?
Betjent de la Torre kommer sent av personlige årsaker.
Synes dere ikke at deres fedres jobber er interessante?
Jo, señorita.
God morgen. Hvordan har dere det?
God morgen, señora de la Torre. Er du her med mannen din?
Nei, beklager.
Noe dukket opp på jobben, men jeg tar hans plass.
Det er vel greit, tror jeg.
Fint.
Her er neste far. Vi ønsker señor Capellini, Cassandras far, velkommen.
Han er advokat.
God morgen, barn.
God morgen.
Jeg heter Diego Capellini og er advokat.
Mexico by-politiet.
Beklager, betjent. Jeg setter deg over.
Mexico by-politiet.
Husker du ikke, señora?
Vi kan da ikke gjøre noe. Vet du hvor stor byen er?
- Dust! - God morgen.
Det er satanistene som samles i Parque La Viga
for å høre på djeveldyrker-musikk.
Mexico by-politiet.
Det er en mann som roper uanstendigheter til damer som går forbi.
Kjæresten min tror stefaren er Avklederen.
Hun gråter hele tiden, men denne gangen er det for mye.
Hun trenger en ny kjæreste.
- Og lukten er fra leiligheten hans? - Jeg røyker ikke marihuana.
- Jeg tror slakteren min er Avklederen. - Hvordan vet du det?
Han er rar og stille, og han har langt hår.
Langt hår gjør ikke folk til mordere, señora.
- Når skjedde dette? - For sju år siden.
Han angrep kusina mi, og han kalte kvinner slanger.
- Slanger? Som i brevet i avisen. - Akkurat det jeg tenkte.
Han sa også at kvinner ikke burde jobbe.
Et øyeblikk.
- Det er en solid ledetråd. - Det er ubrukelig. Bunke nummer tre.
Fordi hun ikke visste navnet hans?
Først og fremst var hun sannsynligvis prostituert,
og det er ikke Avklederens offerprofil.
For det andre er det sju år siden, lenge før han begynte å drepe.
Bunke tre.
Og nå, Alex' mor, señora María de la Torre.
Tusen takk.
Hei, alle sammen. Jeg heter María.
Jeg er ikke bare Alex' mor, jeg er også politikvinne.
Skjønner dere?
Da jeg var på deres alder, var dette min største drøm.
Etter hvert som jeg ble eldre,
begynte folk å fortelle meg at jeg måtte legge drømmene mine til side.
At jeg bare kunne være kone eller mor. Og jeg hørte på dem.
Helt til livet en dag ga meg et spark bak.
Et smertefullt et.
Da husket jeg hvem jeg var,
og hvem jeg ønsket å bli.
Så hvis noen av dere, gutt eller jente,
drømmer om å bli astronaut, brannmann,
filmstjerne eller politi, gjør det.
Ikke la noen fortelle deg at du ikke kan drømme.
Vet dere når jeg lærte det?
På min siste treningsdag for å bli politi,
da jeg trass i frykten
våget å hoppe ut av et fly fra 10 000 fot.
Spørsmål?
Var du redd for å hoppe fra flyet?
Veldig. Men til slutt...
Alex.
- Ja? - Jeg synes moren din er kul.
Mamma.
Takk.
Lykke til, mamma.
Tusen takk.
María. María, over.
Ja? María her. Over.
Kom hit. Ángeles har funnet noe.
Jeg trodde dere kom til å kalle meg gal fordi jeg tror det var Avklederen.
- Det er lenge siden. - Det spiller ingen rolle.
På telefonen sa du ikke hva din kusine, Alicia, jobbet med.
Nei. Det burde ikke ha noe å si hvordan hun forsørget seg.
Du kan fortelle oss sannheten, Laura.
Vi er ikke her for å dømme eller arrestere kusinen din.
Vi er her for å hjelpe.
Hun jobbet på gata.
Nær Calle James Sullivan. Han plukket henne opp der.
Han tilbød henne drikke fra en flaske, og hun lot som hun drakk det.
- Det var veldig smart. - Kanskje det var det som reddet henne.
Han bandt hendene hennes med tau og la hendene rundt halsen hennes...
...og sa at kvinner ikke skulle arbeide.
Det var da hun sparket ham og klarte å komme seg ut av bilen,
og stakk av med hendene bundet. Hun løp til hun ikke kunne løpe lenger.
Vet du hvor vi kan finne kusinen din?
Vi må snakke med henne.
Jeg vet ikke.
Noen måneder senere flyttet hun nordover til Juárez.
En mann som åpent forteller en prostituert om tankene sine,
virker ikke som den grundige mannen som aldri har etterlatt fingeravtrykk.
Det er godt tenkt. Det ser ikke ut som det er samme mann.
Jeg tror det kan være samme mann.
En som ikke kan spille piano, kan ende med å kunne det.
Vi må snakke med Gerardo.
Og fortelle ham hva?
At vi fulgte et spor som Lozano ba oss glemme?
At vi snakket med en som ikke er et vitne, og som ikke har sett kusinen på sju år?
Så la oss finne solide bevis. Jeg er lei av ikke å føle meg som politi,
av å ha oppnådd denne uniformen bare for å servere kaffe.
Av å gå bak ryggen på brødrene mine for å etterforske.
Og faren min, som later som jeg ikke eksisterer.
Jeg synes vi skal markere oss.
Vi må ha tilgang til mappene med de uoppklarte sakene.
Det er den eneste måten å finne andre mulige ofre på.
De mappene er innelåst.
Dette stedet er trygt, spesielt for den typen arbeid dere skal gjøre.
Ofrenes bekjente vet noe, og de jævlene skal snakke
på en eller annen måte.
Aquileo Mata, bassengvakt der Nora Menéndez jobbet.
Offer nummer fem.
Jorge Armando Pérez, paramedic.
Han jobbet samme skift som Pilar Valdez, offer nummer to.
Ta en titt på kjøkkenet.
Bruno Argüelles, eier av spisestedet der Paola Machado jobbet...
- Don Argüelles. Bli med meg. - ...offer nummer seks.
Félix Jimenez, tekstilfabrikksjefen der Lucía Martínez jobbet...
...tredje offer.
Gerardo har vært ute hele dagen, og svarer ikke på radioen.
Vet du ikke hvor han er?
Ingen anelse. Han dro i morges med brødrene dine og Díaz.
- Svarer ingen av dem? - Nei.
Og det er ingen opplysninger om ham eller Gilberto.
Det er rart.
Det er det. Hvis det hjelper, ga jeg Gerardos piller til Lozano.
- Kanskje han tar dem med til ham. - Bra. Takk.
- Selv takk. - Ha en fin kveld.
- Jeg vet ikke. - Du må vite noe.
Hva gjorde du med Paola Machado?
- Ingenting! - Snakk!
- Din jævel! - Vær så snill, stopp.
Fortell meg mer.
Hva faen er dette, Herrera?
Hva gjør du her?
Nei. Hva gjør du her? Trodde du jeg ikke ville finne det ut?
Sa du ikke at du ville ha resultater?
Men ikke sånn, din drittsekk.
Avslutt denne leken din. Det er en ordre.
- Du sa at du stolte på meg. - Ja, men...
Du sa at du stolte fullt ut på den etaten du leder
og dens metoder. Så hvis du ikke har tenkt å sparke meg...
La meg gjøre jobben min.
Jeg kjører Andrés López-saken.
Politiet mente at Avklederen drepte ham for bilen, men jeg tror det var noe annet.
Han jobbet på en prøvedukkefabrikk da han ble drept.
Der hadde han en kjæreste som forsvant på drapsdagen.
Jeg har mappen hennes med bilde her, og gjett hva.
Hun var Avklederens første offer, hun som aldri ble identifisert.
Hva sier du? Det er enormt.
Ja. Det har sikkert noe å gjøre med prøvedukkefabrikken.
Hvorfor tror du det?
Jeg føler at de kjente hverandre.
Både den stjålne bilen som ble brukt og det første offeret kom derfra.
Jeg skal fortelle deg alt senere.
Vi sees hjemme om en time. Elsker deg.
Hallo?
- Mor, hvordan går det? - Bare bra.
Kan du bli litt lenger med barna?
Ja, greit.
Hvorfor solgte du pianoet?
- Ingen spiller på det. - Men det er Alejandros.
Ja, men det tok for mye plass også.
Takk, mor.
Ta den!
Kom igjen! Snakk!
Skal du bare puste? Hvorfor puster du? Liker du å smake blod?
Drittsekk.
- Det er nok. Det er nok. - Hva? Nok av hva?
Nok av hva?
- Jeg knullet henne. - Beto, stopp.
Hvorfor holdt du det hemmelig? Hvorfor nevnte du ikke affæren med Lucy?
Fordi jeg er gift. Jeg har barn.
Jeg gjorde det slutt. Jeg var ferdig med henne.
Jeg gjorde ikke noe annet med henne.
- Hvorfor? - Hun fikk seg en kjæreste.
Jeg hørte henne snakke i telefonen på verkstedet den kvelden hun døde.
De la planer. De skulle møtes.
Hvor?
På en bar eller restaurant. Jeg vet ikke.
Det var et sted kalt Paradiset.
UOPPKLARTE SAKER
Herregud!
Du brøt deg inn på kontoret mitt. Du gikk gjennom skuffene mine.
Og du stjal nøklene mine!
Unnskyld.
Jeg fulgte bare rådet ditt
om at det er bedre å be om tilgivelse enn tillatelse.
Og jeg tenkte, hvis jeg fant noen bevis...
María, du har ingen grenser. Sånne som deg betaler dyrt for det her.
Gå hjem og fortell mannen din at eventyret ditt er over.
Ikke kom tilbake i morgen. Du har sparken.
Gi meg nøklene. Nå!
Offer nummer én var ikke Avklederens første offer.
- María. - Det kan være mange ofre vi ikke vet om.
Kanskje han ikke var like forsiktig med en av dem og etterlot bevis.
Gi meg bevis. Har du noen?
Nei.
Adjø.
Du er en plage, Emilio. Ikke til å tro.
- Beklager, herr president. - Fant du ham?
- Det er derfor jeg er her. - Hva vil du?
Politiet arresterer og torturerer folk,
og jobben min er å forandre politiet...
Nei. Jobben din var å forandre bildet av politiet.
Nå er jobben din å finne Avklederen. Vet du hvorfor jeg har denne posisjonen?
Da det virkelig gjaldt, gjorde jeg det jeg måtte gjøre.
Hva gjør du her?
Jeg vet du ikke vil bruke ditt virkelige navn i rapporten.
Da du fortalte oss hva som skjedde,
så jeg at du gned håndleddene dine som om du husket noe han gjorde mot deg.
Vi vil det samme, at ingen andre skal utsettes for det du var gjennom.
Og derfor må du levere en anmeldelse i ditt virkelige navn.
Først da kan vi bruke den.
- Jeg har en mann og en sønn. - Toño, middagen er klar.
De vet ikke om fortiden min, og jeg vil ikke at de skal finne det ut.
- Jeg skulle ønske jeg kunne hjelpe. - Jeg forstår.
Men politiet i dette landet tar bare to ting på alvor. Forklaringer og bevis.
Vent her.
Så klart.
- María? - Sjef.
Jeg må vise deg noe. Unnskyld meg.
Kom inn.
Jeg må roe meg ned. Kan jeg få en drink?
Ja.
Hvis du er her for å få jobben tilbake...
...kaster du bort tiden.
Hva er det?
Bevis fra en kvinne som ble overfalt for sju år siden
av en mann som sa at kvinner var slanger og at han ville drepe dem alle.
Men hun klarte å rømme. Han bandt henne med dette tauet.
"Offer nummer én var ikke Avklederens første offer."
Han øvde.
Det kan virke sånn.
Er jeg fortsatt oppsagt?
Ikke i dag.
Vet du hva en etterforskers beste kvalitet er?
Hva da?
Ikke å gi slipp. Og vet du hva deres største feil er?
Det samme?
Nettopp.
Godt jobba.
Tusen takk, sjef.
- For hva? - For at du kastet meg ut av et fly.
For at du viste meg hva jeg kan klare. For at du hadde tro på meg.
Nei.
Jeg er lei for det.
Tilgi meg.
Jeg mente ikke...
Jeg må gå.
Ja, så klart.
Ser deg i morgen, María.
Jeg er separert.
- Forstått. - Separert er ikke det samme som skilt.
Det er sant.
Ser deg i morgen.
Noen fremskritt?
Emilio Escobedo? Politisjef?
- Ja. - Dra til helvete, drittsekk.
Hvem er drittsekken?
Faen ta deg!
Jero.
Hva i helvete er det med deg?
Ikke hjelp meg! Og la María være i fred!
Forstått?
KVINNEPOLITIET
MARÍA DE LA TORRE KVINNEPOLITIET
GREGORIO CADENAS LECUMBERRI FENGSEL
Lucas?
Lucas!
Lucas?
Lucas! Lucas!
Lucas! Hva har de gjort mot deg?
Lucas! Lucas!
Hjelp meg, vær så snill!
En ambulanse, for helvete!
I neste episode...
Jeg vet at det er vanskelig å tro, men jeg prøver å hjelpe.
LECUMBERRI FENGSEL
Fra Lecumberri fengsel.
Kassandra. Hun visste sannheten, men ingen trodde henne.
Det er veldig farlig å etterforske på egen hånd.
Vi må finne ut hva Goyo prøver å fortelle oss.
For omtrent 15 år siden ble en kvinne drept.
Hun drev et fosterhjem.
Tekst: Evy Hvidsten