Tako ne gre naprej.
Ne pozabi, da si me ti klical.
Vem, ampak tega je že en teden.
Ne morem. Nisem tak.
- Kako pripravno. - Zakaj?
Lahko bi mi povedal, preden si me zvlekel seksat
- na parkirišče! - Pustil bom Claro.
Claro bom pustil.
Samo midva bova, Val. Vedno sva bila samo midva.
Ljubim te.
Dobro jutro. Kako gre? Dobro jutro.
Živjo.
ČRNA KRONIKA NUJNO
"Objavite to na prvi strani, sicer bom vsak dan ubil dekle.
V dokaz, da sem res jaz: truplo Alme Álvarez sem pustil
na 27. kilometru ceste proti Toluci.
Ampak ni umrla. Moral sem jo ubiti v bolnišnici Juárez.
Imela je lepo znamenje na levem stegnu. Tega niso objavili."
Preveri pri forenzikih.
"Vsem ženskam v mestu: Sem vaša smrt.
Moj prihod bo nepričakovan in skrbno izbran.
Policija samo laže, zato sem se obrnil na vas.
Lovim kače.
Samo kače.
Hodim po ulicah, vodi me kompas,
ki mi pomaga izbrati. Ki me pelje k tebi.
Hodi previdno, kajti ko se najina pogleda srečata,
četudi samo za trenutek, te bom ubil. Kmalu se vidiva."
Podpis: Slačilec iz Tlalpana, 169.
- Preveri. - Bom.
- Potrdili so, šef. Pokličem tiskarno? - Daj.
Tega ne moremo objaviti.
- Zakaj ne? Novica je. - Norec nam ne bo ukazoval.
Tiho.
- Šef, prosim. Prosim. - Lucas!
Boš ti staršem naslednjih žrtev razložil, zakaj tega nismo objavili?
Pokliči tiskarno.
Ženske bodo prestrašene.
Mogoče je tako prav.
WOMEN IN BLUE
BESEDE SLAČILCA
- Ni treba trkati dvakrat. Vstopi. - Sta budna?
- Ne še. - Dobro. Živjo.
- Greva. - Tiho.
Takoj pridem dol.
Ne vem, kako dolgo še bova lahko to počela. Otroka bosta opazila.
Ja. Seveda bosta opazila. Nista neumna.
- Se smem vrniti? - Ne. Nočem se več pretvarjati.
Jaz tudi ne.
- Mami, šolski bus je tu. - Že grem.
Jaz grem.
- Tu ostani. - Prav.
- Ne pozabi iti jutri v šolo k Alexu. - Jutri je?
Prejšnji teden sem ti povedala in teden pred tem.
Ta teden imam stranke v mestu.
Prav ta teden. Jutri odidejo, moram biti tam.
Vsi očetje bodo tam.
- Bus odhaja. - Že grem! Tak bedak sem.
- Jaz sem kriv. Ljubim te. - Na vrsti je
- človek, o katerem vsi govorijo. - Se vidiva.
Slavni Jacobo Zabludovsky.
Gregorio Cadenas nas je sprejel v zaporu Lecumberri.
Don Gregorio, hvala, da ste z nami to jutro.
Prosim, kar Goyo mi recite.
V knjigi opisujete grozne razmere v zaporu.
Tu sem že 30 let.
Ker je policija presodila, da sem žival,
ki jo je treba do smrti zapreti v kletko.
Vidim, da imate za sabo izrezke o Slačilcu.
Se vam Slačilec ne zdi žival?
Ne. Živali nimajo razloga.
Nimajo čustvene motivacije.
Ko smo že pri motivu, kaj mislite, kaj pomeni številka 169?
- Policija trdi, da je Satanov simbol. - Sploh ne.
Motijo se. Kot po navadi.
Policija je bila vedno mojstrica
pri podcenjevanju tega naroda.
O pošasti govorijo tako, da si ljudje predstavljajo
dvometrskega človeka
s kremplji in čekani.
Medtem ko je pravi morilec na prostosti.
In se ne razlikuje od mene ali vas.
Je neopazen, neviden.
FILOZOFSKA SATIRA
Stric je bil steklopihač.
Take figurice je delal.
- Kdo si? Ne poznam te. - Martin, najin sosed.
Mario.
Mario se je prijazno ponudil, da popravi štedilnik.
Z veseljem bom pomagal.
Serviser je rekel, da popravilo stane 250 pesov. Toliko ti bom plačala.
Ne žali ga s plačilom.
Raje mu dovoli, da te pelje na večerjo.
Potem bo izgubil denar za plačilo,
zaslužila pa bo restavracija. To ni logično.
Že zelo dolgo ni bila na zmenku.
Nikoli. Še nikoli nisem bila na zmenku.
Potem bi me veselilo.
Veselilo bi ga.
Ne, hvala. Zbogom.
Kaj naj rečem, novinarji in novinarke?
Objava pisma je bila popolnoma neodgovorna.
Novinar Lucas Otero je dosegel samo to,
da je ta žival v središču pozornosti.
Verjemite, da bo inšpektor Herrera
našel Slačilca in ga privedel pred sodišče.
Jaz, skupaj z vsemi državljani,
vam popolnoma zaupam, da vam bo uspelo, inšpektor.
Prosim.
Število umorov žensk se je povečalo!
Prekleti Escobedo si bo umil roke.
Vrgel te je volkovom.
Ti pa stojiš križem rok.
Trudim se, kolikor morem.
Si povzdignil glas nad mano?
Ne.
Opravičujem se.
Tu čutiš pritisk, ne?
Ja.
Nekje je nekdo, ki nekaj ve.
Veš, zakaj molči?
Ker se vse mesto boji Slačilca.
Hočeš, da ta nekdo spregovori?
Poskrbi, da se bo bolj bal tebe kot njega.
Ne.
Brez zamere, gospod, ampak časi so se spremenili.
Klinc, pa "brez zamere"!
Povej to puncam, ki bodo prekrižale pot temu klincu.
Njim povej!
Hočeš mojo pomoč ali ne?
Vso noč sem brala Sveto pismo. Ni smiselno.
Ljudje ves čas morijo v imenu vere. Ni treba, da je smiselno.
- Daj noge z mize. - Vem. Ampak odlomek ni logičen.
Slačilčeve žrtve ne sodijo
v nobeno skupino, omenjeno v Korinčanih, 169.
- Policija si to razlaga, kot ji ustreza. - Kot pravi Valentina.
Madonca.
Sveto pismo si lahko vedno razlagaš tako, da opravičiš nasilje.
Ampak to se ne ujema.
Kaj potem pomeni 169, če ni iz Svetega pisma?
Ne vem. Sporočilo je.
Hoče, da ga razumemo.
Daj dol noge.
Radie sem prinesel.
- Pokažite. - Zapomnite si geslo
in ne pozabite,
da so samo za službeno rabo.
Neverjetno, da so nam nadrejeni končno dali nekaj več kot piščalko.
Ni orožje, je pa začetek.
- Res je. - Zakaj so končno privolili?
Ker ne vedo za to.
Ampak morate se sporazumevati.
Laže se je opravičiti kot prositi za dovoljenje.
Torej vas skrbi za nas. Lepo.
- Saj mu ne boš dovolila, da se vrne, ne? - Ne, ampak zapleteno je.
Meni se ne zdi tako zapleteno.
Povej mi o Lucasu. Kako je? Je še vedno s Claro?
Nocoj jo bo vrgel ven.
Čestitam, zmagala si.
- Zakaj mi ne privoščiš? - Saj bi ti, če ne bi poznala konca.
Ti se boš naveličala, on bo pa prizadet.
Ni to Alejandrov prijatelj?
- Jerónimo. - María.
Kaj delaš tu?
- Imaš minutko? - Seveda.
- Za tabo pridem. - Prav.
Pridi, prosim.
Je vse v redu?
Ne. Nisem hotel priti,
ampak prav je, da veš, kaj se dogaja.
Kaj se dogaja?
Bil sem z Alejandrom. V službi ni zbran, ne govori,
živi v hotelu. Pogreša te.
Oprosti. Nimam časa za to.
- Delo imam. Oprosti. - Poslušaj.
Noče uporabiti zakona, ampak drugega mu ne preostane.
Kaj govoriš?
- Kaj je to? - Osnutek odločbe,
s katero te lahko prisili, da pustiš službo in greš domov.
- Kaj? - V zakonu jasno piše,
da ko ženina služba
škodi moralni integriteti družine, jo lahko mož prisili, da pusti službo.
Sodišče je na njegovi strani.
- Tega ne more. - On lahko, ti ne.
Pri srcu si mi. Nihče noče, da pride do tega.
Ampak priti moraš k sebi. To je šlo predaleč.
- Kaj je to sranje? - To lahko izpodbijaš.
Biti policistka ne škodi moralnemu ustroju družine.
Videti je vseeno, ali škodi ali ne.
Tako je, kot reče mož.
Po 169. členu civilnega zakonika...
169. ČLEN
- Ojoj. - Kaj? Kaj je?
169. člen civilnega zakonika.
Kaj je z njim? Kje je?
"Mož je lahko proti temu, da ima žena službo."
Nemogoče. Ne more biti naključje.
Naključja so samo povezave, ki jih še ne vidimo.
- Kaj potem hoče Slačilec? - Mogoče hoče kaznovati žrtve.
- Vse so hodile v službo. - Nobena pa ni bila poročena.
Zato jih kaznuje.
Številka 169 ni povezana z vero.
Zakaj pobija ženske, ki delajo?
Kako mrtev?
- Našli so ga v zamrzovalniku. - Zajebavaš!
Veliko imen je imel. Andrés López, Damián Écija.
- Eduardo Suárez. Ti ni znano? - Tu je bil Lalo Suárez.
Res?
Nič čudnega ni bilo na njem.
Ni se izpostavljal. Dobro je delal.
Nekajkrat sem ga zasačil, ko je šel za stavbo, da bi...
Da bi bil s svojo žensko.
Razumem.
- Tu dela? Bi lahko govoril z njo? - Delala je tu.
Prava ljubezen. Odšla je takrat kot on.
Imaš njeno kartoteko?
Ja, tu jih imam.
- Ampak so zaupne. - Kako zaupne?
To je druga žrtev. Arantza Ruiz, stevardesa.
Pilar Valdez, medicinska sestra.
Lucy Martínez, šivilja.
Nora Menéndez, čistilka.
Paola Machado, natakarica.
In Alma Álvarez. Prodajalka čevljev.
Vse so delale in so nosile uniformo.
Uniforme so zanj očitno pomembne, zato domnevamo, da jih morda hrani.
Teorija ni slaba.
Obstajajo primeri, ko je morilec ohranil predmete žrtev.
- Kot trofeje. - Tako je.
V pravilniku piše, da moramo delati v korist javnosti.
Opozoriti moramo ljudi.
Ne bomo povzročili panike.
Saj že vlada panika.
Kaj se je zgodilo, ko smo Slačilca opozorili
na avto z belo streho?
Tako je.
Zažgan je bil pred policijsko postajo. Izgubili smo edino sled.
Ne izgubljajmo več sledi.
Stotnik ima prav.
Molčati moramo, dokler ne bo več podatkov.
Torej nimamo nič?
Veliko žensk v uniformah je, ki bi lahko postale žrtve.
Kot me.
Tudi me nosimo uniformo.
SPOMINI IZ CELICE 23
Kaj bereš?
Goyo Cadenas ima prav.
O čem?
V intervjuju je rekel, da številka 169 ni satanska.
Goyo Cadenas je ubil štiri ženske in jih zakopal na vrtu.
Ne zdi se mi pravi človek za nasvete.
Kaj, če nam pomaga najti Slačilca?
Kako?
Naj mi Lucas priskrbi novinarsko prepustnico.
Le zakaj bi kdo obiskal takega človeka?
Pišem reportažo o njegovi knjigi.
Ne bi pisali o boljših knjigah?
Zakaj so babe obsedene z njim?
Privlači več žensk kot moški zunaj zapora.
Še poročene ženske ga obiskujejo, kot vi.
Ja.
Obisk za novinarje je pet minut. Povedal bom, ko bo konec.
Hvala.
Dober dan, g. Cadenas.
Ime mi je María.
Za časopis Independencia pišem članek o Slačilcu.
Kakšen članek?
Ker nimava veliko časa,
bi vas kar takoj vprašala, kaj žene nekoga, da mori.
Napisala sem nekaj vprašanj.
María.
Ime mi je všeč. María.
Vsakič ko ga slišim, pomislim na Marío de los Ángeles González.
Vaša prva žrtev, ne?
Je na papirju vprašanje o njej?
- Ne. - Potem sva slabo začela.
Da bi razumela um umetnika,
moraš poznati njegovo umetnost.
Menite, da je Slačilec iz Tlalpana umetnik?
Poskušaš govoriti o nečem,
o čemer nimaš pojma.
Če bi šel
ta trenutek
okoli mize
in iztegnil roke proti tebi, bi ti lahko polomil vse kosti v vratu.
Rekli ste, da se policija moti o Slačilčevih motivih.
Kako to veste?
Če se ne počutim krivega, sem kriv?
- Ja. - Mislim, da ne.
Tri minute!
Ljubosumen si!
Sovraži, ko me kdo obišče. Zlasti ženska.
- Samo zase me hoče! - Česa policija ne vidi?
Koliko žrtev je ubil Slačilec?
- Sedem. - Vidite?
In še ena. In še ena.
Do onemoglosti.
Sedem žrtev.
Zelo moraš paziti, da te ne ujamejo.
Se ti ne zdi?
Rad imam klavir. Igram klavir.
- Si vedela? - Ne, nisem.
Odličen klavir smo imeli.
- Veš, kako dolgo sem se učil... - Mi boste pomagali ali ne?
Leta sem se učil igrati klavir.
Pri prvem poskusu ne moreš blesteti.
Bilo je pred štirimi leti.
Tu je bil uničujoč požar, María.
Klavir je zgorel.
Direktorju ni prišlo na misel, da bi nabavil novega.
- Čas je potekel! - Ni še minilo pet minut.
- Nič mi niste povedali. - Ni res. Ne poslušaš.
Vaš čas je potekel.
Povejte mi kaj, prosim. Kaj koristnega.
Za kaj več hočem nekaj v zameno.
- Kaj? - Klavir.
- Klavir? - Pa ti bom povedal vse, kar hočeš.
Ne morem dobiti klavirja.
Potem ti ne morem pomagati. Policistka.
- Živjo. - Živjo.
Greva?
Je vse v redu?
Babica me sili na večerjo s sosedom. Hoče, da imam fanta.
Prav.
Lepo, da jo skrbi za tvoje ljubezensko življenje, ne?
Pa ti? Bi rada šla?
Zavrnila sem jo.
Še bolje, ne?
Ne poznamo njenega okusa za...
Ti sosed ni všeč? Je grd?
Bi šel jutri na večerjo z mano?
Jaz?
Ja. Ja, seveda.
- Ne moreš noter. - Zakaj? Kaj se je zgodilo?
Otrokoma ne bom več lagala o naju.
Kako si bil lahko zjutraj tako prijazen, potem pa mi zaril nož v hrbet?
Kaj? O čem govoriš?
Ne sprenevedaj se. Jerónima si poslal, da mi grozi.
Si nora? Nikogar nisem poslal, nikamor.
- Ne verjamem ti. - Poslušaj. Kaj ti je rekel?
Ne vidiš, da boš samo prizadel otroka?
- Kaj je naredil? - Sodnika pošlješ, da mi vzame službo?
Kaj? Tega nisem naredil. Prisežem.
- Si govoril s Jerónimom? - Sem. V hotelu me je obiskal. María!
Vseeno mi je, če je zakon na tvoji strani in kaj bom morala narediti.
- Ne poslušaš me. - Briga me.
Če boš vztrajal pri tem, me boš za vedno izgubil.
Me poslušaš? Nisem rekel Jerónimu...
Konec tedna bova otrokoma povedala, da sva se razšla.
María, prosim!
Zaradi včerajšnje tiskovke
so postajo zasuli z delom. Odgovarjale boste na klice.
In govorile z ljudmi, ki pridejo na postajo s podatki.
Pa poglejmo.
Sporočila boste razdelile na tri kupe.
Na prvem kupu bodo sledi, pomembne za inšpektorje.
Ženske, ki so izginile nedavno, karkoli o številki 169.
Voajerji, perverzneži in podobno.
Primeri, ki niso povezani s Slačilcem, gredo na drugi kup.
Norci in čudaki, ki se zafrkavajo in nam kradejo čas, tretji kup.
Kakšno vprašanje?
Prevzemi.
Kje je María?
Policistka de la Torre bo zamudila iz osebnih razlogov.
Se vam očetovo delo ne zdi zanimivo?
Ja, gospa.
Dobro jutro. Kako ste?
Dobro jutro. Ste prišli z možem?
Žal ne.
V službi se je zadržal. Zamenjala ga bom.
Prav. Bo že v redu.
Krasno.
Cassandrin oče, g. Capellini,
je pravnik.
- Dobro jutro, otroci. - Dobro jutro.
Sem Diego Capellini in sem pravnik.
Centralni oddelek policije Ciudada de Mexica.
Oprostite, policist, prevezala vas bom.
Policija Ciudada de Mexica.
Kako se ne spomnite? Nič ne moremo. Veste, kako veliko je mesto?
- Kreten! - Dober dan.
V parku La Viga se zbirajo satanisti in poslušajo glasbo, ki časti hudiča.
Policija Ciudada de Mexica.
Neki moški kriči obscenosti na mimoidočo.
Punca meni, da je Slačilec njen očim. Ves čas joka. Tokrat je šlo predaleč.
Potrebuje novega fanta.
- Smrad prihaja iz njegovega stanovanja? - Jaz ne kadim trave.
- Mislim, da je Slačilec moj mesar. - Kako veste, da je on?
Čuden je in tih, pa dolge lase ima.
Če ima dolge lase, ne pomeni, da je morilec.
- Kdaj se je to zgodilo? - Pred sedmimi leti.
Mojo sestrično je napadel in rekel, da so ženske kače.
Kače? Kot v pismu v časopisu?
Tako je.
- Rekel je, da ženske ne bi smele delati. - Trenutek, prosim.
- To je močna sled. - Nekoristno je. Tretji kup.
Ker se ne spomni imena?
Prvič, ker je bila gotovo prostitutka, to pa ni Slačilčev profil.
Drugič, bilo je pred sedmimi leti, preden je začel pobijati.
Tretji kup.
Na vrsti je Alexova mama, gospa María de la Torre.
Hvala.
Pozdravljeni. Ime mi je María.
Nisem samo Alexova mama,
ampak tudi policistka.
Veste,
ko sem bila vaših let, sem sanjala o tem.
Ko sem zrasla,
so mi začeli govoriti, da moram pozabiti na sanje.
Da sem lahko samo žena in mati.
In sem jih poslušala.
Nekega dne pa me je neki dogodek zdramil.
Boleč dogodek.
Spomnila sem se, kakšna sem bila.
In kaj sem hotela postati.
Če kdo od vas, naj bo fant ali punca,
sanja o tem, da bi postal astronavt, gasilec,
filmska zvezda, policist, naj sledi svojemu cilju.
Ne dovolite, da vam rečejo, da ne smete sanjati.
Veste, kdaj sem to spoznala? Zadnji dan urjenja za policistko,
ko sem kljub strahu
skočila iz letala, ki je letel 3000 m visoko.
Kakšno vprašanje?
Te je bilo strah, ko si skočila z letala?
Zelo, ampak na koncu...
Alex.
- Ja? - Tvoja mama je prima.
Mami.
Hvala.
- Srečno, mami. - Hvala.
María. Oglasi se.
Tu María. Končano.
Ángeles je nekaj odkrila.
Nisem mislila, da mi boste verjeli, da je mogoče Slačilec.
- Tega je že dolgo. - Čas ni pomemben.
Niste povedali, s čim se je preživljala sestrična Alicia.
Ne, nisem. Ne bi smelo biti pomembno, kako se preživlja, ne?
Lahko nam poveš resnico, Laura.
Nismo te prišle sodit ali aretirat. Prišle smo ti pomagat.
Delala je na cesti.
V bližini Sullivanove avenije. Tam jo je pobral.
Ponudil ji je pijačo iz steklenice. Pretvarjala se je, da pije.
Zelo pametno.
Mogoče jo je to rešilo.
Roke ji je zvezal z vrvjo in jo prijel za vrat.
Rekel je, da ženske ne bi smele delati.
Takrat ga je brcnila in ušla iz avta.
Zbežala je zvezanih rok.
Tekla je, dokler je mogla.
Veš, kje je tvoja sestrična? Govoriti moramo z njo.
Ne, ne vem.
Nekaj mesecev pozneje se je preselila v Juárez.
Moški, ki je svoje poglede razkril prostitutki,
ni tako temeljit kot moški, ki ne pusti odtisov.
Zelo pametna pripomba.
- Ni videti, da je isti človek. - Mislim, da je lahko isti človek.
Nekdo, ki ne zna igrati na klavir, se to lahko nauči.
Govorimo s Gerardom.
In kaj naj mu rečemo? Da smo preverile sled kljub Lozanovi prepovedi?
Da smo govorile z nekom, ki ni priča?
Da je to njena sestrična, ki je že davno ni videla?
Potem pa poiščimo trden dokaz.
Sita sem tega, da se ne počutim policistka.
Da sem se urila, zato da strežem kavo.
Ali da preiskujem za hrbtom bratov, ki ne govorijo z mano.
In za hrbtom očeta, ki se pretvarja, da me ni.
Poskrbeti moramo, da nas bodo opazili.
Zato moramo priti v arhiv nerešenih primerov.
Samo tako bomo našle druge žrtve.
Ampak ta arhiv je pod ključem.
Ta kraj je varen za delo, ki ga boste opravljali.
Znanci žrtev nekaj vedo. Spregovorili bodo, zlepa ali zgrda.
Aquileo Mata,
sodelavec Nore Menéndez. Peta žrtev.
Jorge Pérez, reševalec.
Sodelavec Pilar Valdez, druge žrtve.
Stopite v kuhinjo.
Bruno Argüelles, lastnik bistroja, kjer je delala Paola Machado.
- Don Argüelles. - Šesta žrtev.
Félix Jimenez, direktor tkalnice, kjer je delala Lucía Martínez. Tretja žrtev.
Gerarda ni že ves dan. Ne oglaša se na radio.
Ne veš, kje je?
Ne. Zjutraj je odšel s tvojima bratoma in Díazom.
- Pa se nihče ne oglasi? - Ne. Pa niso napisali, kam grejo.
Čudno.
Res je. Če pomaga, Gerardove tablete sem dala Lozanu.
- Mogoče mu jih bo nesel. - Ja. Hvala.
- Lep večer. - Hvala, enako.
- Nič ne vem. - Kaj si naredil Paoli Machado?
- Nič! - Povej!
Preklet klinc!
Prosim, nehaj.
Vse povej.
Kaj, hudiča, je to, Herrera?
- Kaj delate tu, gospod? - Pa vi? Si mislil, da ne bom izvedel?
- Rekli ste, da hočete rezultate. - Pa ne tako, kreten.
Takoj prenehajte s to igrico.
Rekli ste, da mi zaupate.
Ja, vem, ampak...
Rekli ste, da popolnoma zaupate
ustanovi, ki jo vodite, in njenim metodam.
Torej, če me ne mislite odpustiti...
Me pustite delati.
Policija meni, da je Slačilec ubil Andrésa Lópeza zaradi avta.
Zdi se mi, da ni samo to.
Delal je v tovarni lutk, ko so ga ubili.
Njegova punca je izginila na dan umora.
Imam njeno kartoteko in fotografije.
Bila je prva Slačilčeva žrtev. Brez imena.
Kaj govoriš! To je noro!
Ja. Prepričan sem, da je povezano s tovarno lutk.
- Zakaj tako misliš? - Zdi se mi, da so se poznali.
Prvi ukradeni avto in prva žrtev sta od tam.
Potem ti bom vse povedal. Se vidiva doma čez eno uro. Ljubim te.
- Halo? - Mama, kako si?
Dobro.
- Bi ostala še malo z otrokoma? - Ja, seveda.
- Zakaj si prodala klavir? - Ker nihče ne igra nanj.
Alejandrov je.
Vseeno, preveč prostora zavzema.
Hvala, mama.
Tu imaš! Govori, kreten!
Boš samo dihal?
Zakaj dihaš? Rad okušaš kri?
Pizdun.
- Dovolj. - Kaj? Dovolj?
Dovolj česa?
- Porival sem jo. - Beto, nehaj.
Zakaj si to skrival?
- Zakaj nisi omenil razmerja z Lucy? - Poročen sem.
Otroke imam.
Ampak razmerje sem prekinil.
Nič več nisem imel z njo.
- Zakaj? - Fanta si je našla.
Slišal sem jo govoriti po telefonu tisti večer, ko je umrla.
Dogovarjala sta se. Da se dobita.
Kje?
V baru ali restavraciji. Ne vem.
Imenuje se El Paraíso.
NEREŠENI PRIMERI
O bog.
Vdrla si v mojo pisarno, brskala po predalih
- in mi sunila ključe. - Oprostite.
Vaš nasvet sem poslušala.
Da se je bolje opravičiti kot prositi za dovoljenje.
Pomislila sem, da če bi našla dokaze...
María, ne poznaš meja. Ljudje kot ti tukaj drago plačajo.
Možu povej, da je tvoje pustolovščine konec.
Jutri ne hodi v službo. Odpuščena si.
Daj mi ključe. Daj!
Slačilčeva prva žrtev ni bila prva. Lahko so bile druge, za katere ne vemo.
Mogoče prej ni bil tako pazljiv in je pustil sledi.
Daj mi dokaze. Jih imaš?
Ne.
Zbogom.
Nadležen si, Emilio. Neverjetno.
- Oprostite, predsednik. - Ste ga ujeli?
- Zato sem tu. - Kaj hočeš?
Policija je aretirala nekaj ljudi in jih muči.
Moje delo je spremeniti policijo.
Ne, tvoje delo je spremeniti podobo policije.
Zdaj je tvoje delo ujeti Slačilca.
Veš, zakaj sem na tem položaju?
Ker v pomembnih trenutkih naredim to, kar je treba.
Kaj delaš tu?
Vem, da se ga bojiš ovaditi s svojim pravim imenom.
Ko si nam povedala, kaj se je zgodilo,
si si drgnila zapestja, kot da bi se spomnila, kaj ti je naredil.
Obe hočeva enako.
Da nobena več ne bi trpela, kot si ti.
Zato ga moraš ovaditi in uporabiti svoje pravo ime.
Samo tako lahko uporabimo podatke.
- Moža imam in sina. - Toño, večerja je na mizi.
Nič ne vesta o moji preteklosti. In nočem, da izvesta.
- Rada bi pomagala, ampak... - Razumem.
Ampak policija jemlje resno samo dvoje:
izjave in dokaze.
- Počakaj trenutek. - Seveda.
- María? - Stotnik, nekaj vam moram pokazati.
Dovolite.
Kar naprej.
Pomiriti se moram. Imate kakšno pijačo?
Imam.
Če si prišla, da bi dobila nazaj službo,
tratiš čas.
- Kaj je to? - Pred sedmimi leti jo je napadel moški,
ki je rekel, da so ženske kače in da bo vse pobil.
Ušla mu je. Zvezal jo je s to vrvjo.
Slačilčeva prva žrtev ni bila prva.
- Vadil je. - Tako je videti.
Sem še odpuščena?
Danes ne.
Veš, katera je največja vrlina inšpektorja?
Katera?
Da ne odneha.
In največja slabost?
Tudi to?
Tako je.
Bravo.
Hvala, stotnik.
Za kaj?
Ker ste me vrgli z letala, mi pokazali, česa sem sposobna,
in verjeli vame.
Ne.
Oprostite. Oprostite.
Nisem...
Iti moram.
Ja, seveda.
Se vidiva jutri, María.
Razšla sva se.
- Razumem. - Razhod ni enako kot ločitev.
Res je.
Se vidiva jutri.
Je kaj napredka?
Emilio Escobedo? Šef policije?
- Ja. - Jebi si mater, pezde.
Kdo je pezde?
Ti si jebi mater!
Jebi si mater!
Jero.
Kaj je narobe s tabo?
Ne pomagaj mi! Marío pusti pri miru!
Jasno? Jasno?
ŽENSKA POLICIJSKA ENOTA
Lucas?
Lucas.
Lucas! Kaj so ti naredili?
Pomagajte, prosim. Pošljite rešilca, prekleto.
Rešilca, prekleto!
Prihodnjič...
Vem, da težko verjameš, ampak rad bi pomagal.
Iz zapora Lecumberri je.
Kasandra je poznala resnico, pa ji nihče ni verjel.
Nevarno je raziskovati na svojo roko.
Ugotoviti moramo, kaj hoče povedati Goyo.
Pred 15 leti so ubili neko žensko. Imela je dom posvojenih otrok.
WOMEN IN BLUE
Prevedla Lorena Dobrila