Vi kan inte fortsätta så här.
Kom ihåg att du ringde mig, jag ringde inte dig.
Jag vet, men det har gått över en vecka och...
Jag kan inte. Det här är inte jag.
- Vad lägligt. - Varför?
Du kunde ha nobbat mig innan du hämtade mig vid mitt hus och tog mig
- till en parkering för att knulla! - Jag ska dumpa Clara.
Jag ska dumpa Clara.
Det är bara du och jag, Val.
Det har alltid varit vi.
Jag älskar dig.
Godmorgon.
Läget? Godmorgon.
Hej.
BROTTSAVDELNINGEN BRÅDSKANDE
"Publicera det här på första sidan imorgon,
annars dödar jag någons dotter varje dag tills ni gör det.
För att bevisa min identitet, jag dumpade Alma Álvarez kropp
vid markören för 27 kilometer vid sidan av Toluca motorväg.
Hon dog inte där. Jag tvingades döda henne på Hospital Juárez.
Alma hade ett födelsemärke på vänstra låret.
- Den detaljen publicerades aldrig." - Kolla upp det. Ring rättsläkarna.
"Till alla kvinnor i staden, jag är er död.
Min ankomst är lika oväntad som exakt.
Det enda polisen har gjort är att ljuga, så jag beslöt att tala direkt till er.
Jag jagar ormar.
Jag jagar dem ensam.
Jag patrullerar gatorna, guidad av en kompass som vägleder mig,
som hjälper mig att välja. Som leder mig till dig.
Gå med försiktighet, för när våra blickar möts,
om så bara för en sekund, blir din död min.
Vi ses snart."
Signerat Avklädaren från Tlalpan, 169.
- Kolla upp det. - Ja.
Bekräftat, chefen.
- Ska jag ringa tryckaren? - Gör det.
Vi kan inte publicera det.
- Varför? Det är nyheter. - Vi kan inte ta order från en galning.
Håll käften.
- Chefen, snälla. - Lucas, Lucas.
- Snälla! - Lucas!
Lyssna på mig. Om vi inte publicerar det,
förklarar du då det beslutet för nästa offers föräldrar?
Ring tryckaren.
Alla kvinnor kommer bli skräckslagna.
Det kanske de borde bli.
AVKLÄDARENS EGNA ORD
- Knacka inte två gånger. Kom in. - Är de vakna?
- Inte än. - Okej.
Hej.
- Jag går upp. - Var tyst.
Jag kommer ner snart.
Jag vet inte hur länge det här kommer att hålla.
- Barnen kommer förstå. - Ja.
Klart de kommer förstå. De är inte dumma.
- Låt mig komma hem. - Nej. Jag vill inte låtsas längre.
Inte jag heller.
- Mamma, bilen är här. - Jag kommer.
Nej. Låt mig.
- Stanna här. - Okej.
Glöm inte att du ska till Alex skola imorgon.
Är Alex skolgrej imorgon?
Ja, imorgon. Han sa till i förra veckan och veckan innan det.
Grejen är, att den här veckan har jag klienter på besök.
Just den här veckan. De åker imorgon och jag måste vara där.
Alla andra pappor kommer vara där.
- Pappa, bilen åker. - Jag kommer.
Jag är en sån idiot.
- Det är mitt fel. - Och nu,
- mannen som för... - Jag älskar dig.
...de mest omtalade personligheterna till er.
- Vi ses. - Här kommer
mannen för dagen, Jacobo Zabludovsky.
Don Gregorio Cadenas välkomnar oss till Penal de Lecumberri idag.
Don Gregorio, tack för att ni delar er tid med oss denna morgon.
Snälla, säg Goyo.
I er bok berättar ni utförligt om fängelsets hemskheter.
Jag har suttit här i 30 år
för att polisen beslutade att jag var ett djur
som förtjänade att sitta i bur livet ut.
Jag ser att ni har många tidningsurklipp gällande Avklädaren bakom er.
- Anser ni inte Avklädaren vara ett djur? - Nej.
Djur har inga skäl för sitt agerande.
De har ingen emotionell motivation.
På tal om motiv, Don Goyo, vad tror ni att numret 169 betyder?
Polisen hävdar att det är en satanistisk symbol.
Inte alls.
De har fel, som vanligt.
Polisen har alltid varit experter på
att underskatta medborgarna i det här landet.
När de talar om monster skapar de en image.
Och folk förväntar sig att se nån som är över två meter lång,
med klor och stora huggtänder.
Men den riktiga mördaren finns där ute.
Nån som inte ser mer främmande ut än du och jag.
Nån som går obemärkt förbi. Osynligt.
DIKTER
FILOSOFISK SATIR
Jag tror att han arbetade med att blåsa glas.
- Du vet, som figuriner. - Jaså?
- Vem är ni? Jag känner inte er. - Det här är Martin, vår granne.
Mario.
Mario erbjöd sig att laga spisen.
Det vore ett nöje att hjälpa till.
Teknikern gav prisförslaget 250 pesos. Jag kan betala dig detsamma.
Nej, gumman. Förolämpa honom inte genom att betala.
Låt honom bjuda dig på middag istället.
Men då skulle han förlora pengar på att laga spisen,
och restaurangen skulle vinna på det.
Det är helt ologiskt.
Hon har inte varit ute på dejt sen... jag vet inte hur länge.
Aldrig.
- Jag har aldrig varit på dejt. - Då bjuder jag gärna ut dig.
Han bjuder gärna ut dig.
Nej, tack.
Hejdå.
Vad kan jag säga, kära medlemmar av pressen?
Att publicera detta brev var ytterst oansvarigt.
Det enda Lucas Otero lyckades med var att uppmärksamma det här odjuret.
Men var så säkra på att kriminalare Herrera
kommer att hitta Avklädaren och ställa honom inför rätta.
Jag, och hela det här landet,
hyser fullt förtroende för att ni ska klara det, kriminalaren.
Varsågod.
Kvinnomorden har ökat, kriminalare Herrera!
Den där jäveln Escobedo tvår sina händer från det här fallet.
Han lägger skulden på dig.
- Och du bara står där, utan att göra nåt. - Jag gör mitt bästa, intendent.
Höjer du rösten mot mig?
Nej, intendenten.
Jag ber om ursäkt.
Du känner av pressen, va?
Ja.
Det finns nån där ute som vet nåt.
Vet du varför de inte säger nåt?
För att hela staden är rädd för Avklädaren.
Vill du att nån ska prata?
Se till att de är räddare för dig än för honom.
Nej.
Med all respekt, intendent,
- tiderna har förändrats. - "Med all respekt", skitsnack.
Säg den skiten till varje flicka som korsat den jävelns väg.
Säg det till dem!
Vill du ha min hjälp eller inte?
Jag läste om Bibeln igår, men det är ändå ologiskt.
Folk dödar i religionens namn varje dag. Det behöver inte vara logiskt.
- Ta ner fötterna. - Jag vet. Det är versen som är ologisk.
Avklädarens offer motsvarar inte
nån av grupperna som nämns i första korintierbrevet 6:9.
Polisen tolkar det till sin fördel.
Det är som Valentina säger.
Jösses anåda.
Bibeln har tolkats på många sätt för att rättfärdiga allt slags våld,
men det här passar inte in.
Så om det inte är från Bibeln, vad betyder då 169?
- Jag vet inte. Ett meddelande. - Nåt han vill att vi ska förstå.
Ta ner fötterna!
Jag har med komradios åt er.
- Få se. - Snälla, memorera koderna
och kom ihåg,
de är bara för officiellt bruk.
Jag kan inte tro att högdjuren
äntligen ger oss nåt annat än den där jäkla visslan.
Det är inga vapen, men det är en början.
- Sant. - Vad ändrades? Varför gick de med på det?
Sanningen är, att de inte vet om det,
men ni måste kunna kommunicera.
Och det är bättre att be om förlåtelse än att be om lov.
Så ni oroar er för oss. Gulligt.
Du tänker väl inte låta honom komma tillbaka?
Nej, men det är komplicerat.
Det ser inte så komplicerat ut i mina ögon.
Du kan väl berätta om Lucas istället? Hur mår han? Är han fortfarande med Clara?
Han ska faktiskt kasta ut henne ikväll.
Gratulerar, du vann.
Varför är du inte glad för min skull?
Det skulle jag vara om jag inte visste hur det slutar.
Du blir uttråkad, han blir sårad.
Är inte det där Alejandros vän?
- Jerónimo. - María.
Vad gör du här?
- Har du tid? - Självklart.
- Gå du. Jag kommer ikapp. - Okej.
Den här vägen, tack.
Är allt som det ska?
Nej.
Inte direkt. Jag ville inte komma,
men jag tror att du borde veta sanningen om vad som pågår.
Vad är det som pågår?
Jag träffade Alejandro.
Han kan inte fokusera på jobbet, han vägrar prata,
han bor i ett hotellrum. Han saknar dig, för Guds skull.
Jag är ledsen, Jerónimo. Jag har inte tid med det här.
- Jag måste arbeta. Ursäkta mig. - Hör på.
Han vill inte ta till lagliga medel, men han har valmöjligheter.
Vad pratar du om?
- Vad är det här? - Ett utkast
som skulle tvinga dig att sluta jobba och återvända hem.
- Vad? - När makans jobb
skadar familjestrukturens moraliska integritet,
är det lagstadgat att maken kan tvinga makan att sluta jobba.
Landets domstolar stöttar maken.
- Så kan han inte göra. - Han kan, men inte du.
Jag tycker om dig. Ingen vill dra det till sin spets.
Men du måste komma till insikt. Det här har gått för långt.
Vad är det för skit?
Det kan du bestrida.
Att vara polis skadar inte familjestrukturens moraliska uppbyggnad.
Det verkar kvitta om den skadas eller inte.
Det maken säger är vad som gäller.
Enligt civillagen, paragraf 169...
PARAGRAF 169
- Det var som fan. - Vad? Vad är det?
Civillagens paragraf 169.
Vad är det med den? Vad står det?
"Maken kan motsätta sig att makan engagerar sig i arbetslivet."
Omöjligt.
Det kan inte vara en slump.
Slumpen är kopplingar man inte har upptäckt än.
Vad är det då Avklädaren vill?
Straffa sina offer, kanske?
De hade alla jobb.
Men ingen av dem var gifta.
Och därför straffar han dem.
169 handlar inte om religion.
Varför då döda arbetande kvinnor?
Vadå "han är död"?
Han hittades bunden inuti sitt kylskåp.
Du skojar.
Han hade många alias. Andrés López, Damián Ézija.
Låter Eduardo Suárez bekant?
Här var han Lalo Suárez.
Jaså?
Det var inget konstigt med honom.
Han höll låg profil. Han utförde sitt jobb väl.
Ett par gånger kom jag på honom med att smita ut genom bakdörren för att...
...du vet, med sin kvinna.
Jag förstår.
- Jobbar hon här? Kan jag prata med henne? - Hon brukade jobba här.
Jag antar att det var sann kärlek, hon stack samma dag som han.
Råkar du ha hennes personalakt?
Jo, jag har akterna här,
men de är konfidentiella.
Hur konfidentiella?
Det här var det andra offret. Arantza Ruis, flygvärdinna.
Pilar Valdez, sjuksköterska.
Lucy Martínez, sömmerska.
Nora Menéndez, städerska.
Paola Machado, servitris.
Och Alma Álvarez. Anställd i skoaffär.
Alla hade de jobb, och alla bar uniform.
Vi tror att han sparar uniformerna som om de betyder nåt för honom.
Ingen dålig teori.
Det har funnits fall där mördaren behåller några av offrets tillhörigheter.
Som troféer.
Precis.
Enligt regelverket bör vi agera i allmänhetens intresse.
Vi måste utfärda en varning.
Vi ska inte gå ut och orsaka panik.
Folk är redan panikslagna, kapten.
Vad hände när ni varnade Avklädaren angående bilen med vitt tak?
Exakt.
Den blev uppbränd utanför polisstationen och vi förlorade vår enda ledtråd.
Låt oss inte förlora ännu en ledtråd.
Kaptenen har rätt.
Vi kan inte dela det här förrän vi har mer information.
Ska vi inte göra nåt alls?
Det finns massor av kvinnor i uniform där ute som kan bli offer.
Som vi.
Vi bär också uniform.
MINNEN FRÅN CELL 23
Vad är det du läser?
Goyo Cadenas har rätt.
Om vad?
Han sa i en intervju att 169 inte var sataniskt.
Goyo Cadenas dödade och begravde fyra kvinnor på sin bakgård, María.
Han är nog inte rätt person att ge råd.
Och om han kan hjälpa oss hitta Avklädaren?
Hur?
Jag vill att du ber Lucas låna mig ett presskort.
Jag förstår inte varför nån vill besöka en sån man.
Jag skriver en artikel om herr Cadenas bok.
Finns det inte bättre böcker att skriva om?
Vad fan är det med brudar och deras fixeringar?
Han får mer ragg inlåst här än nån annan där ute.
Till och med gifta kvinnor besöker honom, precis som du.
Ja.
Pressbesök är fem minuter. Jag säger till när tiden är ute.
Tack.
God eftermiddag, herr Cadenas.
Jag heter María.
Jag skriver en artikel om Avklädaren för tidningen Independencia.
Vad för slags artikel?
Eftersom tiden är knapp,
fokuserar jag hellre på vad som gör att en person begår brott.
Jag har skrivit ner några frågor.
María.
Jag älskar det namnet. María.
Varje gång jag hör det, tänker jag på María de los Ángeles González.
Ert första offer, eller hur?
Innehåller din lilla lapp frågor om henne?
Nej.
Då börjar det inte så bra.
För att tränga in i en konstnärs sinne,
måste man känna till hans konst.
Anser ni Avklädaren från Tlalpan vara en konstnär?
Du försöker prata om nåt...
...du inte vet nåt om, inte sant?
Om jag...
...i denna sekund...
...sträcker mig över bordet och...
...når till din sida, kan jag bryta alla ben i din hals.
Ni sa att polisen hade fel om Avklädarens motiv.
Hur visste ni det?
Om jag inte känner skuld, är jag då skyldig?
- Ja. - Knappast.
Tre minuter!
Du är avundsjuk!
Han hatar att jag får besökare, särskilt kvinnor.
Han vill ha mig för sig själv.
- Vad är det polisen inte ser? - Hur många offer har Avklädaren dödat?
Sju.
Där har du det.
Och igen. Och igen. Till utmattningens rand.
Sju offer.
Man måste vara väldigt skicklig för att inte åka fast,
håller du inte med?
Jag gillar piano. Jag spelar piano.
Visste du det?
Nej, det visste jag inte.
Här brukade stå ett vackert piano på gården.
Du anar inte hur lång tid det tog mig att lära...
- Tänker du hjälpa mig eller inte? - Det tog mig åratal att lära mig spela.
Man kan inte vara perfekt från början.
Det måste ha varit ungefär fyra år sen.
Då brann det här, María,
och pianot blev förstört.
Kan du fatta att fängelsedirektören struntade i att skaffa ett nytt?
- Tiden är ute! - Jag har tid kvar.
- Du har inte berättat nåt. - Det är inte sant. Du lyssnar inte.
Er tid är ute.
Berätta nåt mer, snälla. Nåt användbart.
Det kan jag göra, men då behöver jag nåt i utbyte.
- Vad? - Ett piano.
Ett piano?
- Då berättar jag allt du behöver veta. - Jag tror inte jag kan få fram ett piano.
Då tror jag inte att jag kan hjälpa dig, konstapeln.
- Hej. - Hej.
Skall vi?
Är allt som det ska?
Min mormor vill att jag går på middag med vår granne.
Hon vill att jag ska ha en pojkvän.
Okej.
Det är väl snällt av henne att oroa sig för ditt kärleksliv?
Du då?
Vill du det?
Jag sa nej.
Det var väl lika bra?
Jag menar, vi känner inte till hennes smak på...
Gillar du inte din granne? Är han ful?
Vill du äta middag med mig imorgon?
Jag?
Ja. Självklart. Absolut.
Du får inte komma in.
Varför? Vad har hänt?
Jag vägrar ljuga för barnen om oss mer.
Hur kunde du vara så rar imorse och sen hugga mig i ryggen så där?
Hur kunde jag... Vad? Vad pratar du om?
Spela inte oskyldig. Du skickade Jerónimo för att hota mig.
Är du galen?
Tror du jag skulle... Jag skickade ingen nånstans.
Jag tror dig inte.
Vad gjorde han... Vad sa han till dig? Vad?
Ser du inte att de enda du sårar är barnen?
Vad gjorde han?
Du bad en domare tvinga mig att sluta jobba?
Tvinga dig sluta jobba? Det gjorde jag inte! Jag lovar!
- Pratade du med Jerónimo eller inte? - Ja, jag pratade med honom.
Han kom till mitt hotell. María!
Jag struntar i om alla lagar stöttar dig! Det kvittar vad jag måste göra.
- Du lyssnar inte. - Jag bryr mig inte!
Envisas du med det här, förlorar du mig för evigt!
Lyssnar du? Jag bad inte Jerónimo att göra...
Vet du, i helgen ska vi prata med barnen och berätta att vi separerat.
María, snälla!
På grund av gårdagens presskonferens
är stationen överöst, så idag ska ni svara i telefonerna
och tala med alla informatörer som kommer till stationen.
Okej, då ska vi se.
Jag vill att ni sorterar meddelandena i tre högar, okej?
Hög ett, alla ledtrådar kriminalarna borde följa upp.
Nyligen försvunna kvinnor,
alla som sett eller hört nåt relaterat till 169.
Fönstertittare, pervon och liknande.
Fall som inte har med Avklädaren att göra hamnar i hög två.
Och alla idioter och knäppisar som slösar vår tid, hamnar i hög tre.
Några frågor?
Ta hand om det.
Var är María?
Konstapel de la Torre kommer sent av personliga skäl.
Tycker ni inte att era pappors jobb är intressanta?
Jo, fröken.
Godmorgon. Hur mår ni?
Godmorgon, fru de la Torre. Är ni här med er make?
Dessvärre inte.
Nåt dök upp på hans jobb, men jag tar hans plats.
Visst. Det går väl bra.
Toppen.
Nu välkomnar vi nästa pappa, herr Capellini. Cassandras pappa.
Han är advokat.
- Godmorgon, barn. - Godmorgon.
Jag heter Diego Capellini, och jag är advokat.
Mexico Citys poliskår.
Förlåt mig, konstapeln. Jag kopplar er.
- Mexico Citys poliskår. - Hur kan ni inte minnas, frun?
Vi kan såklart inte göra nåt. Inser ni hur stor staden är?
- Tölp! - Godmorgon.
Det är satanisterna som samlas i Parque de la Viga
- för att lyssna på djävulsdyrkarmusik. - Mexico Citys poliskår.
Det är en man som skriker obsceniteter på kvinnor som går förbi.
Min flickvän tror hennes styvfar är Avklädaren.
- Hon gråter jämt, det är för mycket. - Det hon behöver är en ny pojkvän.
Är ni säker på att lukten kommer från hans lägenhet?
Jag röker inte på.
- Jag tror min slaktare är Avklädaren. - Hur vet ni att det är han?
Han är skum och tystlåten, och han har långt hår.
Att vara långhårig gör en inte till mördare, frun.
När hände det här?
För sju år sen.
Han attackerade min kusin, och han kallade kvinnor ormar.
- Ormar? Som i brevet i tidningen. - Precis vad jag tänkte.
- Han sa även att kvinnor inte bör arbeta. - Ett ögonblick, tack.
- Det är en solid ledtråd. - Värdelös. Hög tre.
Varför? För att hon inte visste hans namn?
För att först och främst, var hon säkert prostituerad,
och det är inte Avklädarens typ av offer.
Dessutom hände det för sju år sen, långt innan han började döda.
Hög nummer tre.
Nu, Alex mamma, fru María de la Torre.
Tack.
Hej, allihop.
Jag heter María.
Jag är inte bara Alex mamma, jag arbetar dessutom som polis.
Vet ni vad?
När jag var i er ålder, var det här min största dröm.
Och när jag blev äldre,
började folk säga åt mig att jag skulle glömma min dröm.
Att jag bara kunde bli maka eller mor.
Och jag lyssnade på dem.
Tills livet ruskade om mig en dag.
Ordentligt.
Då kom jag ihåg vem jag var...
...och vem jag ville bli.
Så om nån av er, pojke eller flicka,
drömmer om att bli astronaut, brandman,
filmstjärna eller polis, fortsätt drömma.
Låt aldrig nån säga åt er att ni inte får drömma.
Vet ni när jag lärde mig det?
Under sista utbildningsdagen för att bli polis,
när jag, trots att jag var rädd,
vågade hoppa ut ur ett flygplan på 3 000 meters höjd.
Några frågor?
Var du rädd för att hoppa ut ur planet?
Jätte. Men till slut...
Du, Alex.
- Ja? - Jag tycker din mamma är cool.
Mamma.
Tack.
- Lycka till, mamma. - Tack.
María. María, kom.
Ja? María här. Kom.
Kom hit. Ángeles har hittat nåt.
Jag trodde ni skulle kalla mig galen för att jag tror att det var Avklädaren.
- Det var länge sen. - Det kvittar hur länge sen det var.
I samtalet sa ni inte vad er kusin Alicia jobbade med.
Nej, det gjorde jag inte.
Det borde väl kvitta hur hon betalade hyran?
Du kan säga sanningen, Laura.
Vi är inte här för att döma eller gripa din kusin.
Vi är här för att hjälpa.
Var hon sexarbetare?
I närheten av Sullivan.
Han plockade upp henne där.
Han bjöd henne att dricka nåt ur en flaska och hon låtsades dricka.
Det var väldigt smart.
Kanske det som räddade henne.
Han band hennes händer med rep och lade händerna runt hennes hals...
...och sa att kvinnor inte borde arbeta.
Då sparkade hon honom och lyckades ta sig ut ur bilen,
och flydde med bundna händer.
Hon sprang tills hon inte kunde springa mer.
Vet du var vi kan hitta din kusin?
Vi måste prata med henne.
Jag har ingen aning. Några månader senare flyttade hon norrut, till Juárez.
En man som öppet erkänner sina idéer för en prostituerad
verkar inte vara samma noggranna man som aldrig lämnat ett enda fingeravtryck.
En väldigt rationell kommentar.
Det verkar inte vara samma man.
Jag tror att det kan vara samma man.
Nån som inte kan spela piano kan så småningom bli pianospelare.
Vi borde prata med Gerardo.
Och säga vad?
Att vi följde upp en ledtråd Lozano sa åt oss att strunta i?
Att vi pratade med nån som inte är ett vittne,
utan vittnet är hennes kusin som hon inte träffat på sju år?
Då letar vi rätt på ordentliga bevis.
För jag är trött på att inte känna mig som polis,
att ha fått uniformen bara för att servera kaffe,
och att utreda i smyg, bakom mina bröders ryggar – som inte pratar med mig –
och min pappa, som låtsas att jag inte finns.
Jag tycker vi ska visa vilka vi är.
Då behöver vi tillgång till olösta fall.
Det är det enda sättet att hitta andra potentiella offer.
Men de akterna är inlåsta.
Det här är en trygg plats, särskilt för det arbete ni ska utföra.
Offrens bekanta vet nåt, och de jävlarna ska berätta,
på ett eller annat sätt.
Aquileo Mata,
vakt vid poolen där Nora Menéndez jobbade. Offer nummer fem.
Jorge Armando Pérez, sjukvårdare.
Han jobbade samma skift som Pilar Valdez, offer nummer två.
Ta en titt på köket.
Bruno Argüelles, ägaren av restaurangen där Paola Machado jobbade...
- Don Argüelles. Följ mig. - ...offer nummer sex.
Félix Jimenez, direktör på textilfabriken där Lucía Martínez arbetade...
...offer nummer tre.
Gerardo har varit ute hela dagen och svarar inte på anrop.
Vet du inte var han är?
Ingen aning, Gabina. Han gick ut i morse med dina bröder och Díaz.
- Och ingen av dem svarar? - Nej.
Och det står inget i loggboken om honom eller Gilberto.
Vad konstigt.
Verkligen. Om det hjälper, så gav jag Gerardos piller till Lozano.
- Han kanske tar dem till honom. - Okej. Tack.
- Ha en trevlig kväll. - Tack. Detsamma.
- Jag vet inte. - Hur är det möjligt?
Vad gjorde du mot Paola Machado?
- Inget! - Berätta!
Din jävel!
Snälla, sluta.
Berätta mer.
Vad i helvete är det här, Herrera?
Vad gör polischefen här?
Nej. Vad gör ni här, din jävel? Trodde du att jag inte skulle få veta?
- Sa ni inte att ni ville ha resultat? - Inte på det här sättet, din jävel.
Avsluta din lilla lek. Det är en jävla order.
- Ni sa att ni litade på mig. - Ja, jag vet, men...
Ni sa att ni hade tillit till institutionen ni leder
och dess metoder.
Så om ni inte tänker avskeda mig...
...låt mig göra mitt jobb.
Jag undersöker Andrés Lopez fall.
Polisen trodde Avklädaren dödade honom för att ta hans bil,
men jag kände på mig att det var mer.
Hör på det här. Han jobbade på skyltdockefabriken när han blev dödad.
Han hade en flickvän där, som försvann samma dag han mördades.
Jag har hennes akt och foto framför mig, och gissa vad?
Hon var Avklädarens första offer, det som inte identifierades.
Vad säger du? Det är enastående.
Jag är säker på att det finns nån koppling till skyltdockefabriken.
- Hur kom du fram till det? - Det känns som om de kände varandra.
Den första bilen som användes och det första offret kom därifrån.
Jag berättar mer när vi ses.
Vi ses hemma om en timme. Älskar dig.
- Hallå? - Mamma, hur går det?
Allt går bra.
Kan du stanna med barnen lite längre?
Ja, visst.
Varför sålde du pianot?
- Ingen spelar på det. - Men det är Alejandros.
Ja, men... Det tog upp för mycket plats.
Tack, mamma.
Svara!
Kom igen, din jävel. Tänk!
Tänker du bara andas?
Varför andas du? Gillar du smaken av blod?
Din jävel.
- Det räcker. Det räcker. - Vad? Vad räcker?
Vad räcker?
- Jag knullade henne. - Beto, sluta.
Varför höll du det hemligt?
Varför sa du inget om din affär med Lucy?
För att jag är gift.
Jag har barn.
Men jag gjorde slut. Jag var klar med henne.
Jag gjorde inget mer med henne.
Varför?
Hon skaffade sig en pojkvän.
Jag hörde henne prata i telefon i verkstaden samma kväll hon dog.
De gjorde upp planer. De skulle träffas.
Var?
På en bar eller en restaurang. Jag vet inte.
Ett ställe som hette El Paraíso.
OLÖSTA FALL
Herregud!
Du bröt dig in på mitt kontor. Gick igenom mina lådor.
Och du stal mina nycklar!
Förlåt mig.
Jag följde bara ert råd
om att det var bättre att be om förlåtelse än om lov.
- Och jag tänkte att om jag hittar bevis... - María, du har inga gränser.
Såna som du får betala dyrt för sånt här.
Gå hem och säg till din make att ditt äventyr är över.
Kom inte tillbaka imorgon. Du är avskedad.
Ge mig nycklarna. Nu!
Offer nummer ett var inte Avklädarens första offer.
María.
Det kan finnas många offer vi inte känner till.
Han kanske inte var lika försiktig med nån av dem och lämnade kvar bevis.
Bevisa det. Har du bevis?
Nej.
Hejdå.
Du är en sån jävla olägenhet, Emilio. Ofattbart.
- Förlåt, herr president. - Grep ni honom?
- Det är därför jag är här. - Vad vill du?
Polisen griper och torterar folk,
och mitt jobb är att förändra polisens...
Nej. Ditt jobb var att förändra polisens image.
Nu är ditt jobb att ta fast Avklädaren.
Vet du varför jag har den här positionen?
För att när det kom till kritan, gjorde jag det jag var tvungen.
Vad gör du här?
Jag vet att du är rädd att avslöja ditt riktiga namn i anmälan.
När du berättade vad som hade hänt, såg jag hur du masserade dina handleder,
som om du mindes det han gjorde mot dig.
Vi vill båda samma sak...
...att ingen annan ska behöva utstå det du upplevde.
Därför måste du göra en anmälan i ditt riktiga namn.
Bara då kan vi använda den.
- Jag har en make och en son. - Toño, maten är klar.
De känner inte till mitt förflutna, och jag vill inte att de får veta.
- Jag vill hjälpa till, men... - Jag förstår.
Men polisen i det här landet tar bara två saker på allvar:
vittnesmål och bevis.
Vänta här.
Självklart.
- María? - Kapten,
jag måste visa er nåt.
Ursäkta mig.
Kom in.
Jag måste lugna ner mig. Har ni nåt att dricka?
Ja.
Om du är här för att få tillbaka jobbet...
...slösar du din tid.
Vad är det här?
Bevis från en kvinna som attackerades för sju år sen,
av en man som sa att kvinnor var ormar och att han skulle döda dem alla.
Men hon lyckades fly. Han band henne med det här repet.
"Offer nummer ett var inte Avklädarens första offer."
Han övade.
Det verkar så.
Är jag fortfarande avskedad?
Inte idag.
Vet du vad den bästa egenskapen hos en kriminalare är?
Vad?
Att inte ge upp.
Vet du vad deras största brist är?
Samma sak?
Precis.
Mycket bra jobbat.
Tack, kapten.
Varför?
För att ha puttat ut mig ur planet.
För att ni visat mig vad jag klarar.
För att ni tror på mig.
Nej.
Nej, förlåt mig.
Förlåt mig.
Jag menade inte...
Jag måste gå.
Ja, okej.
Vi ses imorgon, María.
Vi har separerat.
- Uppfattat. - Det är inte detsamma som att vara skild.
Det är sant.
Vi ses imorgon.
Nån utveckling?
Emilio Escobedo? Polischefen?
- Ja. - Dra åt helvete, din jävel.
Vem är jäveln?
Dra åt helvete!
Jero.
Vad fan är det för fel på dig?
Hjälp mig inte! Och lämna María ifred!
Hör du mig?
KVINNLIGA POLISKÅREN
MARÍA DE LA TORRE KVINNLIGA POLISKÅREN
Lucas?
Lucas!
Lucas?
Lucas! Lucas!
Lucas! Vad har de gjort med dig?
Lucas! Lucas!
Hjälp mig, snälla!
En ambulans, för helvete!
I nästa avsnitt...
Det är svårt att tro, men jag försöker hjälpa till.
Från fängelset i Lecumberri.
Cassandra. Hon visste sanningen, men ingen trodde henne.
Det är väldigt farligt för er att utreda saken på egen hand.
Vi måste lista ut vad Goyo försöker säga.
För ungefär 15 år sen, blev en kvinna mördad.
Hon drev ett familjehem.
Undertexter: Victoria Heaps