Tämä oli Quena,
koiramme.
Tämä on äidin päiväkirja.
En ole uskaltanut lukea kaikkea.
"Muistan hyvin päivän, jolloin tapasin Beniton."
Manolo on jo 18-vuotias.
Hän on aikuinen.
Talo tuntuu erilaiselta ilman häntä.
He lähtevät kotoa mutta jäävät mieleemme.
Muistatko, kun hän tuli tänne?
Ja miten hukassa hän oli?
Miten voisin unohtaa?
- Jestas! Oletko kunnossa? - Pahuksen poika!
- Anna minun katsoa! - Lopeta, Benito.
Voi luoja.
Tässä. Paina sitä!
- Menkää sairastupaan. - Emme varmasti mene.
Et jää kahden hänen kanssaan.
Hän on elukka! Hänellä on veitsi!
Hän ei ole elukka! Hän on lapsi ja peloissaan.
Rosa.
- Luis, vie hänet sairastupaan! - En jätä sinua tänne yksin.
- Hoidan tämän. - Selvä. Anteeksi.
Tule kanssani.
Mikä sinun nimesi on?
Minä olen Rosa.
Satutit ihmistä veitsellä, jota pitelet.
Annatko sen minulle?
Oletko peloissasi?
Minäkin olen ollut.
Kun minua pelottaa, kerron itselleni tarinan.
Vaihdan tarinan tuohon veitseen. Sopiiko?
Varoitan vain, että tarinani ovat hauskoja.
Katso minua silmiin.
En satuta sinua.
Voit luottaa minuun.
Äiti joutui hyvin nuorena -
onnettomuuteen eikä voinut saada lapsia sen takia.
Hän kasvoi ajatellen, ettei koskaan saisi perhettä.
Hän tuli siksi nunnaluostariin.
Hän alkoi työskennellä orpojen ja hylättyjen lasten parissa.
Siten hän sai perheen, josta oli aina unelmoinut.
Oliko hänellä miestä?
Norberto.
Mies oli sekä läsnä että poissa.
Hänellä oli vaimo ja lapsia.
Hän kuoli vuosia sitten.
Yritin mennä hänen hautajaisiinsa, mutta vaimo ajoi minut pois.
Vaikutti siltä, että miehen salaisuus oli paljastunut.
Camila.
Manolo.
Antonio.
"Rosa-äiti,
kiitos, että uskoit meihin, kun muut eivät uskoneet."
"Hyvää äitienpäivää. Rakastan sinua suunnattomasti."
"Äiti, kiitos kaikesta rakkaudesta.
Huolehdit minusta, kun olen sairas."
Tämä on Beniton.
Kysyit, miksi Rosa ei soittanut poliisille.
Ylpeytensä takia.
Hänelle oli pakkomielle selvittää Beniton menneisyys.
Hän uskoi olevansa ainoa, joka voisi vapauttaa Beniton -
tämän sisäisestä hirviöstä.
Se johti lopulta Rosan kuolemaan.
Benito tappoi ehkä kasvattiäitinsä,
mutta hän ei välttämättä ole Riisuja.
Olen samaa mieltä.
On löydettävä yhteys Riisujan tekemiin murhiin.
Motiivi.
Hän kastelee sängyn joka yö.
Vuodevaatteista vastaava pappi halusi kurittaa häntä -
ja menetti melkein silmänsä.
Entä Beniton perhe?
Se on arvoitus.
Poliisit vain jättivät hänet tänne kertomatta muuta.
Onko hän sanonut mitään?
Ei sanaakaan tänne saavuttuaan.
Tiedän, mitä ajattelet.
En ole sanonut mitään.
Ei tarvitse sanoa.
Tunnen sinut paremmin kuin muut.
Kuule. Päivän tapahtumien jälkeen -
minun on suositeltava Beniton siirtämistä psykiatriseen sairaalaan.
Hän ei tarvitse sitä.
Hän tarvitsee perheen. Siinä kaikki.
Emme voi auttaa kaikkia lapsia,
koska osalla on erityistarpeita.
Tiedät, että lapset, jotka joutuvat sinne,
eivät lähde sieltä yhtään paremmassa kunnossa.
Hän reagoi minuun.
Hän kuuntelee minua.
Rosa.
Sanoit, etteivät hänet löytäneet poliisit kertoneet mitään.
Niin.
Haluan tutkia hänen menneisyyttään.
Tiedät paremmin kuin kukaan, että kun tiedostamme menneisyyden haavat,
voimme alkaa parantua.
"Menneisyyteni vaikutti minuun.
Se määräsi, ettei minusta tule äitiä, mutta adoptio teki siitä mahdollista.
Siksi tiedän sisimmässäni,
että Benito ansaitsee mahdollisuuden kuulua perheeseen kuten minäkin."
Äiti oli tuollainen.
Hän oli antelias ja herkkäuskoinen.
Tulkaa, lapset!
Haluan, että tapaatte erään.
Tässä ovat sisaruksesi.
Tässä on Antonio.
Hei. Vicente.
Hauska tavata. Olen Camila.
Kuinka vanha olet? Minä olen yhdeksän.
Benito ei ole vielä valmis puhumaan.
Se ei kuitenkaan tarkoita, ettemme voisi puhua hänelle.
Haluan esitellä erään toisenkin.
Quena! Tule tänne.
Koira on hyvin rauhallinen. Se on vanha mutta hyvää seuraa.
Kenellä on nälkä?
- Minulla. - Ja minulla.
- Mennään syömään. Katetaan pöytä. - Mennään.
Hän vaikutti heti oudolta.
Hän oli aina hiljaa.
Hän ei näyttänyt ujolta.
Tuntui siltä,
että hän punoi juonia mielessään.
Haluaisin, että kerrot äidistäsi.
Joitain mukavia muistoja.
Tai muistoja isästäsi.
Hei.
Olet siis Benito.
Benito, tässä on Norberto.
Hän käy luonamme silloin tällöin.
Kun pystyn.
Odotan sinua.
Mikä sinua vaivaa?
Tällaistako tämä onkin?
Laitoin hänet nukkumaan.
Hän saapui tänään.
Sanoit, ettet adoptoisi enempää lapsia.
Ja sinä sanoit jättäväsi vaimosi.
Se ei ole sama asia.
Otin hänet Jumalan tahdosta.
Kun Manolo lähtee, sinulla on kolme lasta.
Miksi haluat neljä?
Voisit auttaa minua,
jos muutat luokseni.
Odota.
Hei, minne sinä menet?
Kaikki hyvin, kulta.
Kaikki on hyvin. Rauhoitu.
Vai mitä?
Ei mitään hätää.
Katsotaan.
Hae lakana.
Ja vaihda pyjama.
Piirsitkö tämän?
"Millaisen trauman sinä koit? Kuka satutti sinua kovasti?
Minun on saatava selville, mitä tai ketä hän pelkää."
Mitä sait selville, Rosa?
Miten voisin unohtaa?
Pahoittelen -
mutten voi antaa tietoja tästä jutusta.
Vannon, etten paljasta kertomaanne.
Se on tuomioistuimen päätös.
Minä en aseta sääntöjä.
Jatkuuko jutun tutkinta yhä?
Ei.
Emme tiedä vieläkään, kuka sen teki.
- Olette vain tavallinen ihminen... - Kuunnelkaa hetki.
Minulla on vuosien kokemus lapsista, jotka ovat kokeneet hirveyksiä.
Minun on saatava tietoa menneisyydestä, jotta voin auttaa.
Jos en tunne taustaa,
miten voin parantaa hänet?
Benito ei puhu.
Hän ei ole sanonut sanaakaan kuukauden aikana.
Hän kastelee sängyn joka yö -
ja herää hikisenä painajaisten takia.
Jos saan hänet puhumaan, hän voisi ehkä kertoa,
mitä hänen äidilleen tapahtui.
Siitä voisi olla hyötyä tutkinnassa.
Pyydän teitä.
Kenenkään ei pitäisi nähdä sellaista, mitä hän näki,
eikä varsinkaan lapsen.
Saimme sinä iltana soiton vedenpuhdistamolta.
Komisario Morales.
García.
- Onko epäiltyjä? - Ei vielä.
Jututamme koko henkilökuntaa.
Kukaan ei nähnyt mitään epätavallista.
Uhri oli töissä vedenpuhdistamolla.
Hänen nimensä oli Jacinta Perea.
Seuratkaa minua.
Se on tuolla.
Tuossa. Numero 37.
- Nostitteko hänet? - Emme. Odotimme teitä.
Mitä vittua?
Kunnioittakaa häntä.
- Nostakaa hänet, perhana! - Kuulitte. Toimikaa!
Hei, poika. Et saa olla siellä!
Miksi poika on tuolla?
- Kysykää, mitä hän näki! - Selvä.
- Niin. - Tuokaa hänet!
"Sinä iltana Benito näki jotain, mikä murtaisi kenen tahansa mielen.
Hän näki oman äitinsä kuolleena.
Kuin heitettynä tunkiolle."
Työtoverit puhdistamolla sanoivat äidin olleen hyvin hiljainen.
Kun saimme pojan kiinni, veimme hänet kotiin -
nähdäksemme, oliko siellä muita.
Ei ollut.
He asuivat kaksin.
Eikö hänen isästään ole mitään tietoa?
Voinko pitää tämän?
Menneisyyteen liittyvät esineet -
voivat laukaista halun muistaa.
Kun veimme pojan nunnaluostariin,
veimme hänet ensin kotiin pakkaamaan laukkunsa.
Löydätte varmaan sieltä jotain.
Anteeksi.
Haluan vain auttaa, mutta sinun on oltava avoimempi.
En pakota sinua -
mutta lupaan, että jos avaudut minulle, alat voida paremmin.
Ehkä painajaisetkin voisivat loppua.
Etkö pitäisi siitä?
Anna anteeksi.
"Vaikka uteliaisuus jäyti minua,
pidin lupaukseni enkä penkonut hänen tavaroitaan ilman lupaa.
Ajattelin, että köysiterapia auttaisi häntä puhumaan, mutta niin ei käynyt."
Mitä köysiterapia on?
Se on harjoitus, joka aktivoi mielen -
ja helpottaa puhumista.
Ei, Vicente. Aloita alusta.
Sanoin, että tämän on oltava tiukempi.
Selvä, äiti.
Haluaisin lähettää äidilleni kirjeen taivaaseen.
Onko se mahdollista?
Tietenkin on.
Kiinnitämme sen ilmapalloon.
Entä jos lintu syö sen?
Se juuttuisi linnun kaulaan.
Entä sinä, Benito? Haluatko kertoa jotain?
Oletteko nähneet Beniton punoksen?
Se on kaunis. Katsokaa.
Hän opettelee vasta. Näettekö?
Oikein hieno. Hyvää työtä.
Vicente.
Vicente!
"Olen hieman huolissani Vicentestä.
Hän ei hyväksy Benitoa.
Hän on kai mustasukkainen."
Se ei ole totta. En ollut mustasukkainen.
Tiesin, että jotain pahaa tapahtuisi.
Miksi ajattelit niin?
Näin, miten hän katsoi Rosaa.
Aivan kuin vihaten.
Kaipasitko minua?
Tietenkin.
Kävit viimeksi kuukausi sitten.
En odottanut sinua.
Rakastatko minua?
Hyvin paljon.
Olen täällä, vai mitä?
Kyllä.
Meillä ei ehkä ole kaikkea, mitä haluamme,
mutta -
tämä tanssi -
on ikuisesti meidän.
Lopeta! Päästä irti!
Hän vakoili äitiä pahantahtoisesti.
Tiesin, että Benito oli vaarallinen.
- Päästä irti! - Rauhoitu! Lopeta!
Riittää! Mikä sinua vaivaa?
Ei mikään! Syy on hänen! Hän on elukka!
Älä sano noin!
Hän oli piilossa oven takana ja vakoili teitä.
- Onko se totta, Benito? - Rauhoitu.
Menkää huoneisiinne!
- Oletko kunnossa? - Olen.
Mene.
Nyt riittää. Olen tosissani.
Tässä talossa ei sallita lainkaan väkivaltaa.
Joskus tuntuu, että alat pian puhua.
Joskus se taas tuntuu mahdottomalta.
En ymmärrä, mitä päässäsi liikkuu.
Miksi tunnet niin paljon pelkoa ja vihaa?
Mietin joskus, että luostarin johtaja oli oikeassa.
Tarvitset ehkä apua, jota minä en voi antaa.
"Juuri kun olin antamassa periksi..."
Jos kerron, lupaatko, ettet kerro kenellekään?
Vannon sen Jumalan nimeen.
Äitini nimi oli Jacinta.
"Hän puhui ensimmäistä kertaa -
ja kertoi minulle tapahtuneesta vain silloin.
Sinä yönä, kuten monina muinakin,
hän heräsi äitinsä huutoihin."
Miksi valehtelet?
Päin naamaa!
Missä olit?
Odotin sinua puoli tuntia!
Puoli tuntia!
Kuka se oli?
Kenen kanssa nait?
Herää, Benito.
Odota tässä. Älä avaa silmiäsi.
Älä katso.
"Yritin kysyä, mitä hän tunsi sinä päivänä,
mutta hän vain kertoi tapahtuneesta.
Jacinta teki sen, mitä äidit tekevät.
Hän yritti tarjota pojalleen paremman elämän -
ja vei tämän pois ikiajoiksi.
Jacinta tiesi, että oli vaarallista lähteä -
mutta vielä vaarallisempaa jäädä."
Naisparka.
On tärkeää, että olemme yhdessä -
eikä kukaan satuta meitä koskaan.
Ei koskaan.
Lupaan sinulle tämän henkeni kautta.
Oikeita lupauksia...
Ei rikota koskaan.
"Jacinta onnistui pitämään lupauksensa hetken.
Hän sai töitä vedenpuhdistamolta.
Benito saattoi hänet johdinautolle joka aamu.
Hän tuli äitiään vastaan iltapäivisin, vaikka oli hyvin nuori.
Benito koki olevansa vastuussa äitinsä suojelusta.
Vähitellen pienestä ja synkästä pakopaikasta -
tuli heidän kotinsa.
Erääseen päivään saakka.
Benito ajatteli erehtyneensä, joten hän odotti johdinautoa -
toisensa jälkeen pimeän tuloon asti."
Hei, poika.
Hyppää kyytiin.
Vien sinut äitisi pysäkille.
"Benito meni johdinautolla viimeiselle pysäkille,
jossa vedenpuhdistamo oli.
Hän luuli hetken näkevänsä aaveen -
mutta ei nähnyt.
Se oli hänen isänsä René.
Hän oli elossa ja löysi heidät."
Päästä minut menemään!
Vapauta minut!
Kuuntele.
Isäsi teko ei ole sinun syytäsi.
Ei lainkaan.
Voit nukkua rauhassa.
Kukaan ei satuta sinua enää.
Eihän minun tarvitse mennä sairaalaan?
Ei tietenkään.
Kiitos, että luotit minuun.
Lepää nyt. Nuku hyvin.
"En ollut rikkonut lupausta ennen -
mutta sillä hetkellä tunsin, että saatoin suojella Benitoa -
vain kertomalla poliisille totuuden.
Beniton näkemän ansiosta -
hänen isänsä joutui vankilaan alle kuukauden päästä."
Ei pojasta polvi parane.
Molemmat ovat sairaita.
Käyn ruokkimassa koirat.
Kasvu niin väkivaltaisessa ympäristössä vaikuttaisi keneen tahansa.
Se ei ole totta.
Tietenkin on.
- On ilmiselvää... - Vanhempani murhattiin silmieni edessä,
mutten ole koskaan tuntenut halua satuttaa ketään.
Henkilön menneisyys ei oikeuta hänen nykyisiä tekojaan.
Onko Benito Riisuja vai ei?
En tiedä.
Tiedämme vain, että hän oppi punomaan köyttä.
Tiedämme, että Benito oli varautunut.
Elämä Rosan luona vaikutti kuitenkin vähentäneen taipumusta väkivaltaan.
On liian aikaista arvailla.
Tarvitsemme lisää tietoa.
Minun on haukattava raitista ilmaa, ennen kuin jatkamme.
Odotin sinua.
Iltana, jolloin meidän piti puhua.
Elämäni on ollut viime aikoina monimutkaista.
Kadutko sitä?
Kaiken sen perusteella, mitä opin nuorena,
meidän välillämme tapahtunut oli virhe.
Mutta -
en tunne siten.
Elämäni on tällä hetkellä hyvin sekavaa.
Enkä minä voi -
keskittyä vain omiin tunteisiini.
Minun on tiedettävä, miten elämäni jatkuu,
ennen kuin teen jotain,
mikä voi satuttaa meitä molempia.
Älä huolehdi minusta.
Olen tottunut tuskaan.
Miksi olet kokenut tuskaa?
Minulla oli poika.
Hän olisi nyt viisivuotias.
Hän kuitenkin kuoli 11 kuukauden ikäisenä.
Olin paikalla.
Hänen huoneessaan.
Minä nukahdin -
hänen viereensä.
Heräsin, kun hänen äitinsä kirkui, ettei poika hengittänyt.
Sain potkut poliisivoimista.
Syystäkin.
Miten huolehtisin koko kaupungista, kun en osannut huolehtia pojastani?
Olen hyvin pahoillani.
Löysin päiväkirjasta jotain.
Paljon myöhemmin, kun Benito oli 17-vuotias.
Sen jälkeen kun Benito oli kertonut äitinsä kuolemasta Rosalle,
tilanne alkoi parantua.
Niin Rosa ainakin luuli.
Koiraan liittyvään selkkaukseen asti.
Quenaan.
Aivan. Quenaan. Katso.
"Benito on asunut täällä seitsemän vuotta, ja olen iloinen hänen muutoksestaan.
Hän tuntuu kuuluvan perheeseen.
Hän ei puhu paljon -
mutta pitää elämän pienistä asioista, kuten kukista.
Hän pitää erityisen paljon etupihan ruusutarhasta.
Tunsin sydämessäni, että olin muuttanut -
luostarissa tapaamani väkivaltaisen nuoren.
Seuraava tapahtuma yllättikin minut täysin."
Koira puri minua!
Se puri minua!
Rauhoitu!
Quena!
Rauhoitu.
Quena.
Quena!
Sinä tapoit sen!
- Se hyökkäsi! - Valehtelija! Tapoit sen!
- Se hyökkäsi! - Olet hirviö!
Olet murhaaja!
Vicente.
On tärkeää, ettet syytä Benitoa siitä, mitä Quena teki.
Teidän on tehtävä sovinto.
Sinun on puhuttava hänelle. Hän on veljesi.
En tee sovintoa murhaajan kanssa.
Tapahtunut oli Quenan syytä, ei Beniton.
Se ei ole totta.
Oliko Quena koskaan vaarallinen?
Veljesi tarvitsi 52 tikkiä. Hän lähes menetti kätensä.
- Olisipa menettänyt henkensä! - Nyt riittää!
Älä sano tuollaista!
Benitolla on ollut vaikea elämä, ja tiedät sen.
Entä minulla?
Hänellä edes oli isä.
Hänen isänsä ei ole hyvä ihminen.
Miksi he sitten kirjoittavat toisilleen?
"En voinut olla miettimättä, pitivätkö Benito ja isä yhteyttä.
Millaisia ajatuksia hän oppisi isältään?
Jumala antakoon anteeksi, mutta jouduin rikkomaan lupaukseni.
Ruusutarha oli ainoa paikka, jossa hän kävi päivittäin.
Löysin kirjeet, jotka isä oli lähettänyt vankilasta."
Lupasit, ettet penkoisi tavaroitani.
Uskotko näihin asioihin?
Kerroitko hänelle, missä äitisi oli?
Kerroin.
Sano, ettet tiennyt hänen aikomuksiaan.
Äiti piti laittaa aisoihin.
Hyvä, että soitit.
Missä äitisi on?
Töissä.
Näinkö hän huolehtii sinusta? Jättääkö hän sinut yksin -
tiskaamaan?
Jos hän rakastaisi sinua, et jäisi yksin -
eikä hän olisi jättänyt minua.
Työssäkäyvät naiset laiminlyövät perheensä.
He hylkäävät meidät, kun tarvitsemme heitä eniten.
Tiedätkö, miksi?
He unohtavat paikkansa.
Äitisi aika on umpeutunut.
Hän ei voi enää oppia.
Hän yritti varastaa poikani, ainoan minulle tärkeän asian.
En voi antaa sitä anteeksi.
Isä yritti auttaa häntä.
Hän yritti opettaa äitiä.
Se oli hyödytöntä.
Joten -
hän riisui äidin työasun -
ja laittoi äidin täysinäiseen vesisäiliöön.
Hän painoi äitiä pinnan alle, kunnes keuhkot täyttyivät vedellä.
Hän teki sen vuokseni.
Vesikauhuinen koira...
On lopetettava.
Lähde talostani heti.
En tunne sinua.
Et ole poikani.
Et ole poikani!
Kiroan päivän, jolloin tapasimme.
Saanko rasiani?
Ole kiltti.
Lähden aamulla.
Kuulin Beniton ja äidin keskustelun.
Kun äiti meni huoneeseensa, lähdin hakemaan poliisia.
Hän oli juuri myöntänyt olleensa osallinen äitinsä kuolemaan.
Sen pitäisi riittää pidätykseen!
Ensimmäistä kertaa pelkään henkeni puolesta.
Tulkaa kanssani!
Rauhoitu. Istu alas.
Aikaa ei ole!
Teidän on tultava kanssani!
- Äitini on vaarassa! - Selvä.
Tarvitsemme lisätietoja. Kerro, mitä tapahtui.
Äitini murhataan pian.
Benito tappaa äitini!
Aika on koittanut
Benito?
Vicente?
Äiti!
Eikä!
Ei!
Ei! Äiti!
Äiti!
Jos päiväkirja on ollut sinulla 15 vuotta, mikset vienyt sitä poliisille?
Tietenkin vein. Siksi en päätynyt vankilaan.
Kädet pään taakse!
He eivät löytäneet Benitoa, joten he yrittivät syyttää minua.
Rosa oli ensimmäinen uhri.
Ilmoitetaan Gerardolle, ennen kuin hän tappaa taas naisen.
Seuraavaksi...
Lukemamme perusteella kyse on sosiopaatista.
Se ei auta löytämään häntä.
Mutta ymmärtämään kyllä.
Meillä on hänestä 15 vuotta vanha kuva.
Joku voi tunnistaa hänet.
Riisuja vei hänet.
Tekstitys: Liisa Sippola