Може, тому твій тато й не хотів, щоб ти служила в поліції.
Знав, що зрештою ти дізнаєшся правду про своїх рідних.
Я розумію тебе, Ґабіно. У дитинстві я завжди почувався чужим.
Зовні все було добре.
Але...
Насправді до мене ніколи не ставились як до свого.
Ось що я зрозумів зі свого гіркого досвіду.
Хай що ти робиш і як стараєшся, вони тебе ніколи не приймуть у своє коло.
Ну й нехай. Знаєш чому?
Бо ми з тобою не такі, як вони.
Ми кращі.
Може, настав час почати спочатку.
Забути старе й жити по-новому.
Було б чудово.
А це і є чудово.
Може, влаштуємо щось? Якусь церемонію прощання з минулим.
Давай я принесу свою уніформу, а ти – свою,
кинемо їх у багаття й перегорнемо сторінку.
Що скажеш?
Ти божевільний.
Чому?
Теж хочеш покинути свою роботу?
Ну, я хотів охороняти мистецтво цього міста,
а натомість кажу людям, де туалет.
Не хочу займатися цим усе життя.
- Ясно. - Ти ж не дуриш мене?
У жодному разі.
Тоді я заїду по тебе завтра о 15:00?
Так.
Приготуйся до першого дня нового розділу нашого життя.
- І не забудь уніформу. - Не забуду.
Я б тебе провів, але мушу зайти до мами. Вона живе поряд.
До мами?
До названої мами.
Вона мені наче рідна.
Авжеж.
- Дякую. - Це я тобі дякую.
Сорок чотири кінські сили.
Чорт.
Ти мене налякав.
Вибачте. Просто бусик класний.
Бачу, ви зняли задні сидіння.
І тепер повно місця.
Дякую, але...
ЖІНКИ В СИНЬОМУ
Ми з мамою зробимо паузу.
Як подружжя.
Ти виставляєш його з дому?
Ні, це не так.
Але ти підеш.
Тато приходитиме в гості.
Може, не щодня, але він буде вдома.
По-справжньому.
Тату, мені байдуже, що ти не прийшов у школу й багато працюєш –
благаю, не йди.
- Річ не в тім, синку. - А в чім?
Алексе, послухай.
Це не твоя й не моя вина. Просто вони хочуть різного в житті.
Ви розлучитеся?
Ні. Ніхто не говорить про розлучення.
Тоді чому ти йдеш, тату?
Мамо, скажи щось! Це через тебе він іде.
- Скажи щось! - Алексе! Не говори так з мамою.
Це я припустився помилки.
Я був недбалий
і егоїстичний у стосунках з мамою.
І з вами я був несправедливий.
Не звинувачуйте маму, бо вона не винувата.
Ми...
Я намагаюся зрозуміти,
як усе виправити.
У чому ти був недбалий?
Це не має значення.
Важливо, щоб ви розуміли,
що ми й досі сім'я.
І завжди нею будемо.
Мені потрібна допомога.
Я хочу звернутися до лікаря.
Ти захворіла?
Ні.
Не захворіла.
Я хочу сходити до психіатра.
Хто це тебе намовив?
Багато хто.
Ні, Ангелес.
Ти ж знаєш, що психіатри роблять з такими, як ти.
Замикають у божевільні, бо не розуміють їх.
Ти цього хочеш?
Я просто хочу дещо спитати.
У них буде одна відповідь: холодний душ і електрошок.
Ти перебільшуєш.
Проблема в тебе не тут, а тут. І це через батьків.
- Ні. - Так.
- Ні! - Так, через них!
- Ні! - Так!
Ні!
Я була така ще до їхньої смерті.
І хочу дізнатися чому.
А ще – чи...
Що?
Чи я можу змінитися!
Ти цілком нормальна. Крапка!
Можеш зі мною не погоджуватися,
але ти сама казала: і двоє людей можуть мати рацію одночасно.
Тож ми обидві маємо рацію.
Ми не знаємо, де він.
А прочісувати ціле місто надто довго.
Відколи знайшли останню жертву, минуло два тижні.
Він уб'є знову.
Треба діяти негайно.
І що мені робити?
Я думав показати цей фоторобот у новинах...
Ні.
- Шеф. - Ні.
Шеф, послухайте.
Якщо жінки в місті побачать його й упізнають,
то зможуть від нього захиститися.
Можливо, це врятує життя.
А якщо він побачить себе по телевізору, сховається, поїде в інше місто, країну.
Не допустімо більше вбивств.
Треба заарештувати його перед камерами репортерів.
Хай гниє в тюрмі.
А цього не станеться, Еррера, якщо ти вийдеш з цих дверей
і, як дурень, заявиш, що ми знаємо, який він з себе.
Зробіть копії цього портрета й розповсюдьте серед поліціянтів.
МУЗИКА ВЕСЕЛИТЬ ДУШУ
Вони суперечать собі на самих своїх демонстраціях.
- Привіт. - Привіт.
Я дуже переспала.
Ні, ти спала скільки треба.
Сідай.
Давай.
Ось.
Тату, мені вже не сім років.
Дякую.
ТЛАЛПАНСЬКИЙ РОЗДЯГАЧ НАПАВ НА ЖУРНАЛІСТА
Лукасу треба працювати.
Ти не винувата.
Він би з тобою не погодився.
Якщо журналіст щось розслідує, має бути готовий до наслідків.
Як ти, коли пішла працювати в поліцію.
А може, це наслідки того, що ми були близькі?
Тим, хто тобі близький, пощастило, що ти поряд.
Усім нам.
З'їж щось.
Почуватимешся краще.
А де інші?
Валентина все ще журиться через Лукаса.
А де Ґабіна – не знаю.
Ти щось знайшла?
Так. Ходімо.
Усе, що ми прочитали про його жорстокість, брак співчуття,
схильність до брехні й маніпуляцій – риси, притаманні соціопатам.
Це не допоможе нам його упіймати.
У нас нема зачіпок.
Ні імені, ні адреси...
Це не конкретні зачіпки, але вони допоможуть його зрозуміти.
У нас є його фото –
старе, але хоч щось.
Може, його хтось упізнає.
Дамо його Херардо.
Добре. Я йому передам.
Не хочу, щоб у вас знову були проблеми.
- Ні. - Що?
Ми підемо разом.
Хочеш, щоб тебе відсторонили?
Хай буде, що буде,
та ми більше не робитимемо своєї роботи потай.
- Еррера. - Чого тобі?
У нас є інформація про Роздягача.
Яка?
Ми знаємо, як його звуть. Беніто Лаґунас.
Коли йому було десять, його всиновила Роза Реєс Ґалван.
Я казав, що буде, якщо ви й далі самі розслідуватимете справу?
У нас є його фото в 15 років.
Ми знаємо, де він жив і як отримав шрам на руці.
Шрам?
Шрам на правій руці.
Зайдіть у мій кабінет.
Швидше.
Дівчата...
ДОРОГІ ДІВЧАТА, Я ПРИЙШЛА ПОПРОЩАТИСЯ.
ПОЯСНЮ ПІЗНІШЕ. ЛЮБЛЮ ВАС. ҐАБІНА.
Херардо,
я знаю, хто такий Роздягач.
Так, Ґабіно, вони мені розповіли.
Його звати Чава.
Ви казали, що його звуть Беніто.
Ти не розумієш.
Я знаю, хто це.
Його звати Сальвадор, або Чава,
й він працює охоронцем у Музеї сучасного мистецтва.
І я кажу, що знаю його...
- бо була з ним учора на побаченні. - Що?
Що це ти кажеш, Ґабіно?
Спокійно, Еррера.
Учора ти зустрічалася з Роздягачем?
Так.
Сестричко.
Як ти? Він тебе не скривдив?
Ні.
Ти знаєш, де він тепер?
Де живе?
Я не знаю, де він живе.
Та знаю, де він буде сьогодні о 15:00.
Адреса: перехрестя вулиць Арізона 39 та Небраска.
Потрібно поставити людей для спостереження на чотирьох рогах.
Уважно дивіться, а не просто стійте там.
Рухайтеся. Наче йдете собі у звичайних справах.
Не викликайте підозри.
Машиною можна втекти лише у двох напрямках.
Будьте напоготові. Можливо, доведеться перекрити рух.
О 15:00 цей чоловік постукає у двері.
У цю мить підрозділи мають перекрити рух.
Відріжемо шляхи для втечі.
Ми його піймаємо. Зрозуміли?
- Так. - Я хочу піти з вами.
Якщо мене не буде, він може щось запідозрити.
Ми схопимо його до того, як він щось запідозрить.
Послухай.
Я хочу бути там, коли його затримають.
Хочу, щоб він знав, що я допомогла його спіймати, що він мене не обдурив.
Ми подбаємо про її безпеку.
Їдьмо!
Ні. Вибачте.
Вам не можна.
Але ж саме ми з'ясували, хто він.
- Маріє. - Послухайте,
я розумію, скільки ви виконали роботи.
Але ми їдемо брати найнебезпечнішого чоловіка в місті.
Я не піддаватиму вас ризику. Давайте так:
Коли ми його затримаємо,
ви будете присутні на допиті.
Добре?
- Добре. - Домовилися?
Так. Дякую.
Їдьмо!
Заводьте!
Алло.
Тату, поклич Валентину, будь ласка.
Вона пішла хвилин п'ять тому.
Куди?
Додому,
по одяг.
Додому?
Ангелес, дзвони Валентині, поки вона не відповість.
Хай іде геть з квартири.
Туди прямує Роздягач.
А ти куди?
Я поїду до неї.
Привіт.
У тебе знайоме обличчя.
У тебе теж.
Востаннє ми бачилися біля бару.
Уточни, будь ласка.
Я лежав на землі
й стікав кров'ю.
Ти той хлопець, що врятував Ґабіну?
Той самий.
Чава.
Приємно познайомитися.
- А ти... Валентина? - Валентина.
Що тебе сюди привело?
Зайшов по Ґабіну. Ми обідаємо разом.
Маю погану звичку: приходжу раніше, ніж домовилися.
То у вас побачення?
У вас є таємниці?
Це їй на користь.
То її нема вдома?
Вибач, що турбую, та чи можна скористатися вашим туалетом?
- Добре. - Якщо не хочеш...
Та ні. Усе гаразд. Заходь.
Усім підрозділам: увага.
Поліціянтка їде на локацію Х4. Прийом.
Це Романдіа. Яка поліціянтка? Прийом.
Валентина Камачо. Прийом.
Заходь.
Алло.
Валентино, негайно йди з дому.
Хлопець Ґабіни – Роздягач. Він їде до вас.
- Валентино. - Так, тату. До зустрічі.
Це не тато. Це Ангелес.
Хлопець Ґабіни – Роздягач. Він їде до вас.
Я зрозуміла. До зустрічі.
Їх теж приводь. Це краще, ніж їхати самому.
Він уже там?
Так.
Усі їдуть до тебе.
От-от будуть...
Валентино!
- Маріє. - Де Валентина?
- Валентино! - Її тут нема.
Як це? А де вона?
Ми не знаємо.
- Ангелес говорила з нею... - Де вона? Валентино!
Валентино!
- Ні, ні. - Послухай. Її схопив Роздягач.
Ні. Не може бути.
Вона, мабуть, десь тут.
- Валентино! Де вона? - Послухай!
- Подивися на мене! - Ні!
Не втрачай контроль.
У нас обмаль часу.
Зосередься, зберися.
Ми знайдемо Валентину. Але потрібна твоя допомога.
Установіть оточення радіусом шість кварталів.
Обшукайте будинки, квартири – все.
Не підемо звідси, поки не знайдемо виродка!
Так, сеньйоре.
Маріє, Романдіа має рацію.
Якщо хочемо знайти твою сестру, ви мусите розказати все, що знаєте.
Ясно?
Ми поїдемо в управління.
- Добре? - Так.
За мною.
Залишіть тут двох найкращих людей. Дзвоніть, якщо щось буде.
Побачимося в управлінні.
Вона жива?
Ми не знаємо.
Знаю, що не знаєте, дурню.
Скажи, що ти думаєш.
Байдуже, що я думаю, шеф.
Нам треба негайно зробити оголошення для всього міста.
Що треба, то це посадити його за ґрати.
Нам усім це потрібно, шеф.
Добре.
Покажеш його фоторобот у вечірніх новинах.
- Я? - Так, ти.
- Я не можу. - Покажеш.
І навіть не думай сказати, що він викрав поліціянтку.
Може, хтось бачив...
Якщо скажеш –
я згорну програму.
Твоя сестра й інші втратять роботу,
а якщо щось піде не так – уся країна винитиме Першу леді.
Ти цього хочеш?
Ні.
Та зараз не можна приховувати інформацію.
Лише фоторобот або нічого.
Обирай.
Що він сказав?
Я виступлю у вечірніх новинах.
Ось фото Валентини.
Його я показати не можу, Ґабіно.
Тоді чого ти виступатимеш?
Мені дозволили показати лише фоторобот Роздягача.
Якби люди побачили її фото, може, хтось подзвонив би, й ми б її знайшли.
Ґабіно.
Це поза моєю владою.
Чорт забирай, Ґабіно!
Програма «Жінки в синьому» – ідея Першої леді.
Нагорі не розуміють, що через цю ідею
- в Роздягача тепер нова жертва. - Не називай її жертвою, Херардо.
Валентина жива.
Вона жива.
Я знаю.
Знаю.
Тоді покажи її фото.
Я мушу виконувати накази.
Тебе лише вони хвилюють? Накази?
Хай люди страждають, головне – виконувати накази?
Зрозумій!
Є накази й правила.
Їх не можна порушувати.
Якби ти послухалася батька, ми б не...
У нас є адреса.
- Яка адреса. - Його домашня.
Ми спитали в музеї, де він працює.
Чудово.
Гаразд, Ґабіно.
Поклич Лозано й Діаса.
Хай планують операцію.
Мені треба їхати в студію.
Добре.
Бережи себе.
Треба було зробити це в перший же день.
Мабуть, нам заборонено цим користуватися?
А коли вас зупиняли заборони?
Заходимо!
- Швидше. - Поліція!
Беніто Лаґунас, виходьте з піднятими руками!
Нікого нема.
Може, він дав неправильну адресу.
Зайдіть усередину.
Може, щось знайдете.
Думаєш, щось знайдуть?
Поки що вони мене не підводили.
Ясно.
Маріє.
Це уніформа охоронця музею.
Тут має бути якась зачіпка.
Маріє, Ґабіно.
Що таке?
- Нема однієї кімнати. - Що?
Якої кімнати?
Тут має бути вхід у гараж.
Ефір через п'ять, чотири...
Повідом, якщо буде щось нове.
Вечірні новини з Джакобо Заблудовскі.
Господи.
Що це таке?
Це його храм.
Він знав, хто я.
Коли ми познайомилися, він сказав, що бачив мене на обкладинці.
Він хотів, щоб ми разом звільнилися й спалили наші уніформи.
Я щось знайшов.
Це він?
Він.
Відвезу фото Херардо.
Зображений тут чоловік на вигляд нормальний.
Управління поліції Мехіко просить, щоб ви допомогли його затримати.
Тому сьогодні до нас завітав гість,
уже знайомий усім жителям міста.
Детектив Херардо Еррера.
Добрий вечір, Джакобо.
Чоловік, якого ви бачите на екрані,
відомий як Тлалпанський Роздягач.
Його справжнє ім'я – Беніто Лаґунас.
Це людина, здатна холоднокровно вбити рідну матір.
Така людина не думає.
Це тварина, звір, що нападає, як скажений пес.
Який страшний образ, детективе.
Після паузи ми продовжимо розмову з детективом Еррерою
й дізнаємося більше про Тлалпанського Роздягача.
Я не тварина.
Я не тварина!
Франческа скасувала нашу співпрацю.
Я не пишаюся своєю роботою.
Мені начхати, чи почуваєшся ти винним.
Краще розв'яжи проблему, яку сам створив.
- Розв'язати... - Їдь в Акапулько,
змусь її поновити співпрацю,
й станеш нашим партнером замість Міґеля.
Хіба ти не цього завжди хотів?
Ні, я не можу на це погодитися.
Тоді тебе звільнено.
Ясно.
Це мене не дивує.
Не дивує аж ніяк.
Це очікуваний вчинок людини, яка не дала мені того, що я заслужив,
дізнавшись, що моя дружина – поліціянтка.
Про що це ти?
Про що я? Не вдавайте, що не розумієте!
Я знаю, що ви не зробили мене партнером,
бо Марія сказала вашій дружині, що служить у поліції.
Знаєш, чому ти не отримав підвищення, Алехандро?
Бо після нашої вечері наговорив мені всякої маячні.
Естер не розповіла мені, що Марія служить у поліції.
А якби й розповіла – то що?
Господи боже!
Ми знайшли це в нього вдома. Ґабіна підтвердила, що це він.
Скажіть, що він викрав Валентину.
Це реальне фото Роздягача.
Не можу, Маріє.
Мені наказали про це мовчати.
А якби він викрав не Валентину, а Ґабіну?
Я б і миті не вагався.
Роби, що мусиш.
Двадцять секунд.
Добрий вечір, сеньйоре Заблудовскі.
Добрий вечір.
Роздягач викрав мою сестру.
Ефір через п'ять, чотири, три, дві...
Покажіть це фото.
Покажіть фото. Це важливо.
Пані та панове,
пошук Тлалпанського Роздягача триває.
У студії офіцерка Марія Елена де ла Торре
з нещодавно сформованого жіночого підрозділу поліції.
У неї є для нас інформація. Офіцерко?
Тлалпанський Роздягач викрав жінку.
Мою сестру. Її звати Валентина Камачо.
Валентина – смілива поліціянтка з жіночого підрозділу.
Роздягач викрав її кілька годин тому.
Вибачте, офіцерко,
але чому ви вважаєте, що вона ще жива?
У нас нема підстав думати інакше.
Ми дуже просимо всіх глядачів
допомогти нам його упіймати.
Допоможіть нам знайти Валентину.
Хтось вважає, що жіночий підрозділ поліції,
проєкт Першої леді,
наражає жінок на небезпеку.
І от – вашу сестру й колегу викрав Роздягач.
Що ви на це скажете?
Ні. Річ не в жіночому підрозділі, а в убивці.
Що саме в проханні «Не кажіть нічого» було незрозуміле?
Беніто.
Прошу, відпусти мою сестру.
Благаю тебе.
Ми знаємо, хто ти,
і що хочеш.
Ти хочеш, щоб жінки боялися ходити на роботу.
Ти хочеш, щоб ми боялися виходити з дому,
бо якби твоя мама сиділа вдома, це врятувало б їй життя.
Беніто, ти маму не воскресиш.
Але ти можеш покласти всьому цьому край.
І повернути мені Валентину.
Що там?
Дзвонить Роздягач.
Мені сказали, що нам подзвонив чоловік,
який назвався Тлалпанським Роздягачем.
Послухаємо його в прямому ефірі. Скажіть, як будете готові.
Уже?
Слухаємо.
Вітаю, Маріє.
Я хочу поговорити з Валентиною.
Це неможливо.
Я хочу знати, чи з нею все добре.
Вона жива.
Поки що.
Я дзвоню, щоб подякувати тобі,
бо ти мене розумієш.
І знаєш, що все в житті має певний порядок.
Розумію, але дай з нею поговорити.
І саме тому
ти знаєш, що Валентина – частина цього порядку.
Ні. Можна, я поговорю...
Стоп! Умикайте рекламу!
Мене стривожив голос Роздягача.
Усяке буває під час прямого ефіру.
- Якщо побачите цього чоловіка, дзвоніть... - Вітаю.
Ми продовжимо після реклами.
Одна серія – 500 000 песо.
Дві серії – мільйон.
Три серії – півтора мільйона. А тепер, на ваші прохання...
- Два мільйони песо! - Чотири серії!
З другого квітня.
П'ятдесят песо за один, п'ять песо за одну десяту.
Купуйте білет – і удачі вам!
Національна лотерея заради суспільного добробуту!
Детектив Еррера виїхав на виклик. Підозрюваний, можливо, ще тут.
Де він?
Що там?
Склад і туалет.
Прокляття!
Пане Президенте.
Поздоровляю, Еміліо.
Ти придумав, як змінити імідж поліції.
Усе було погано.
А тепер – гірше не буває.
Чортів Заблудовскі.
Такого рейтингу в його програми ніколи не було.
Я наказав не показувати фото офіцерки Камачо.
Отже, ви не контролюєте своїх людей.
У нас є ім'я вбивці та...
Досить.
Хай заходить.
Тепер справу Роздягача веде командир Еррера.
Відтепер він доповідатиме мені напряму.
Я не звільняю тебе лише тому, що сам тебе найняв.
Не хочу, щоб з мене сміялися.
Та щойно вбивцю впіймають – ти сам подаси у відставку.
Пане Президенте, я мушу дати завдання своїм людям,
тому маю йти.
Бачиш?
Води не ллє.
Він утік через вікно.
Нікого не скривдив, але вкрав синю мотузку.
Готується до свого ритуалу.
Схоже, ритуал для нього емоційно важливий.
Якщо він його не виконає, саме вбивство втрачає сенс.
Що це за ритуал?
Зв'язує жертви синьою мотузкою, яку вже має.
Залишає тіла десь біля води.
І зберігає уніформи як трофеї
у своїй довбаній темниці.
Що ще йому може знадобитися?
Манекен!
Там був один без уніформи.
Хіба власник авто з білим верхом не працював на фабриці манекенів?
Маріє.
Маріє!
Вибач. Що?
Чи власник авто з білим верхом
працював на фабриці манекенів?
Так.
А ще Лукас дізнався...
що дівчина Андреса Лопеса була його першою жертвою.
Знайшов. Фабрика манекенів Техада.
Ми знайшли в нього вдома саме ці манекени.
Лукас записав адресу.
Що тут роблять жінки?
Вони знайшли це місце, командире.
Чому ви вважаєте, що він там?
Тут стоїть бусик, викрадений з виставки.
Власника зарізали.
Бусик порожній.
Офіцерки Камачо нема.
Оточити фабрику.
Тут тільки два входи: центральний і вантажний – позаду.
Ґабріель і Діас – до вантажного.
Нікого не випускати.
Так, сеньйоре.
Хільберто, відчиняй.
Лозано, ви з Хільберто лишайтеся тут.
Романдіа, зайдеш з чорного ходу.
Ми його оточимо.
Добре.
Ти підеш зі мною. Тримайся поряд.
А ми?
Стійте тут.
Це наказ.
Октавіо...
Ходімо.
А ви чого тут?
Командир Еррера наказав їм стояти там.
До біса накази командира.
Можливо, там її сестра, і ми її знайдемо.
Я залишуся з Ґабріелем.
Добре.
Ходімо.
Гей, не лякайся.
Стій! Ані руш!
Усе добре?
Молодець, сестричко.
Дякую.
Як тебе називати?
Роздягач, Сальвадор чи Беніто?
Будь ласка, Беніто.
Ти ще живий, Беніто,
бо ми вважаємо, що Валентина Камачо іще жива.
Це правда?
Поки що.
Але ненадовго.
Ти не мусиш її вбивати.
Де моя сестра?
Скажу – вб'єте.
Я тебе вб'ю, якщо не скажеш.
Ґабіно.
Шкода, що ми так прощаємося.
- Тату! - Ні, ні.
Не каліч його!
- Беніто. - Тихо!
Я тут головний.
Я хочу її послухати.
Якщо хочете знати, де Валентина,
то позакривайте пащеки.
Я знаю, що тобі жилося важко.
Ти нічого не знаєш про моє життя.
Я була вдома в Рози.
Я знаю, ти думав, що робив правильно, коли дзвонив батькові.
Ти не винний у тому, що він зробив. Винен він.
Ти можеш усе припинити й не бути таким, як він.
Благаю, скажи: де моя сестра?
Твоя сестра мусить заплатити.
Як заплатила моя мати.
Дайте пакет. Зараз це падло заговорить.
- Ні, тату. Прошу. - Не тепер.
Вона моя подруга.
Я сама з ним поговорю.
Тату.
Чаво.
Ґабіно.
Моя подруга не винна в тому, що діється.
Твоя подруга покинула сім'ю.
Ні, Чаво...
Беніто.
Подругу звуть Валентина.
Їй 28 років. Вона хороша людина.
Скажи, де вона.
Ми нічого не можемо змінити.
Ні. Це не так.
Може, ми не змінимо того, що ти вже зробив.
Але плани можна змінити.
У тебе є лише один шанс.
Один.
Усі вважають мене твариною.
А я не поганий.
Ти не мусиш бути поганим.
Вона...
Сарай...
у парку, де я покинув тіло Паоли Мачадо.
Технічне приміщення, де працював Тіто Флорес.
Твоя подруга там.
Дякую.
- Ангелес, їдьмо. - Ґабріелю!
У приміщенні тато з тим покидьком і Ґабіною.
- Ти хотів мене вбити? - Не говори з ним.
- Хай скаже. - Не говори з ним.
Так.
Але – нічого особистого.
Як можна вбивати невинних людей?
Невинних?
Ніхто з них не був невинний.
І ти теж.
Ти покинула сім'ю.
Правда ж, тату?
Маріє.
І як ти планував мене вбити?
Ти справді хочеш знати?
Так.
Я хотів відвезти тебе до себе,
дати тобі келих вина,
приспати.
Потім – роздягти тебе...
зв'язати,
як і всіх інших.
Потім я б душив тебе руками,
поки ти не...
Ґабіна!
Нічого!
І навколо теж нічого.
Він збрехав.
Де Валентина?
Це знає тільки Роздягач.
Мертвий.
Чорт забирай.
У наступній серії...
Мусимо знайти нашу колегу живою.
Це офіцерка Валентина Камачо.
Валентино!
Зверніть особливу увагу на парки, річки...
Продовжуйте шукати.
Якщо Валентину Камачо знайдуть мертвою, її кров буде на твоїх руках.
А перед смертю він сказав, що Валентина жива.
Ти віриш убивці?
Ми її знайдемо.
Клянуся.
ЖІНКИ В СИНЬОМУ
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко