Segítség!
A KÉKEK
A gyanúsított előrántotta fegyverét,
én pedig muszáj voltam lőni, puszta önvédelemből.
A lövések halálosak voltak.
Parancsnok, mit tudnak Valentina Camachóról?
- Még mindig nem találtuk meg. - Önök szerint még él?
Nem gondolják, hogy a női részleg tehet Camacho kisasszony elrablásáról?
Jó. Köszönjük, Herrera parancsnok.
Na, lassabban, lassabban!
Mindannyiunknak nehéz napja van, nem?
Dolgozunk rajta.
Mindent elkövetünk a megtalálásáért,
és ígérem, addig nem nyugszunk, amíg haza nem hozzuk élve.
Ennyit nyilatkozok. Köszönöm.
Élve kell megtalálnunk a kollégánkat.
Valentina Camacho rendőrtisztet.
Külön figyeljetek a parkokra, folyókra, mélyszivárgó rendszerekre,
nagy vízfelületekre, a korábbi tetthelyekhez hasonló helyszínekre!
Ha bármit találtok, hívjátok Lozano és Díaz nyomozókat, vagy engem!
Nyomás! Mire vártok még?
Ne félj, María! Mindent megteszünk, hogy megtaláljuk.
Ő az édesanyja?
Benitóé, igen.
És ez a kutatás vezetett el az árvaházig?
Részben. A többi része az alagsorban van.
Több is van?
Ez...
elképesztő.
Hihetetlen!
A Vetkőztető a 169-es cikkelyt használta fenyegetésként a dolgozó nők ellen.
- Tehát fontosak a munkahelyek. - Úgy gondoljuk.
Ezért vitte magával az egyenruháikat, igaz?
Büntetésként.
Így van.
- Hogy hívnak? - A nevem Ángeles Cruz.
Szép munka, Ángeles!
Jó reggelt, bajtársnő!
- Megtalálták már? - Még keresik.
Felfogtad, mi lesz, ha nem találjuk meg a lányt?
Felfogtad, hogy azoknak lesz igazuk, akik szerint hiba volt
ez a program?
A Vetkőztető azt mondta, életben van. Én...
Hősnők. Nem áldozatok. Ez volt a jelmondatod, Emilio.
Hadd mondjak valamit!
Nem az én saram lesz a program bukása.
- Nem lesz bukás, mert én... - Jól figyelj!
Ha Valentina Camacho holtan kerül elő, az a te lelkeden szárad.
És gondoskodni fogok róla, hogy ezt mindenki tudja.
Olyan normálisnak tűnt!
Gabina, figyelj!
Nem te voltál az első, akit becsapott ez a szemét.
A rohadéknak megvolt a mintája, amit tökéletesített.
A víz.
A kötél.
Az egyenruhák.
A trolibuszon
azt gondoltam:
„Micsoda véletlen!
Milyen romantikus!”
De az egészet kitervelte.
Még az is a része lehetett.
Háromszor láttam a trolibuszon.
Nem is kellett azzal járnia.
Ha kocsi kellett neki, simán lopott egyet,
ahogy tette a fehér tetőssel és a kisbusszal.
De trolibusszal járt, hogy velem és másokkal beszélgethessen.
Itt van az őrs. Közel a megállóhoz.
Ez lehet a mintázat.
Talán tényleg az, de... én nem látom, bocsánat.
Túl sok az információ. Meg kell szűrnünk.
Az áldozatok lakcíme nem kell.
A gyakran látogatott helyeik sem.
A családok és barátok sem.
Az áldozatok munkahelyei a trolimegállók vonalán találhatók.
A Vetkőztető a holttesteket a következő áldozat munkahelyének közelébe vitte.
Lucyt a medence mellett találták meg, ahol Nora dolgozott.
Norát a kávézó mellett, ahol Paola volt pincérnő.
Paolát Alma cipőboltjához vitte.
Almát a rendőrőrstől nem messze találták meg.
És még 12 megálló volt hátra.
Tizenkét áldozat.
A következő megálló a Tacuba úti.
Díaz, Lozano! A Tacuba út mentén folytatjuk a műveletet.
Induljunk!
Figyelem, uraim!
Mostantól minden információt, hívást,
bármilyen relevánsnak tűnő dolgot
a Kékekkel osztotok meg.
Romandía kapitánnyal együtt ők vezetik a nyomozást.
- Érthető? - Igenis!
Munkára!
María! Hozzád jöttek, azt mondják, sürgős ügyben.
Jövök. Kik azok?
Miért lettetek rendőrök?
Nem hallgattatok rám.
Nem ők tehetnek róla.
Nem lehetett volna átlagos életed?
Nyugodt életed?
Miért olyan nehéz az?
Nyugodj meg, Luz!
Mit tesztek azért, hogy megtaláljátok?
Az egész őrs őt keresi.
És a Vetkőztető a halála előtt azt mondta...
hogy Valentina életben van.
Te hiszel egy gyilkosnak?
Nincs más választásom.
Megtaláljuk.
Esküdj meg!
Te vagy...
az idősebb testvér.
Esküdj meg nekem!
Esküszöm.
Van egy szökőkút keleti irányban. Egy park, vízelvezetővel.
Nyugati irányban egy hotel áll. Vége.
Remek. Vettem. Hallottátok.
Díaz, te menj a szökőkúthoz!
Te meg a parkba! Én megyek a hotelhez. Majd találkozunk.
Utánam!
A nyugati oldalt fésülitek át.
Mi pedig a tó déli oldalát.
Minden vízfelület fontos lehet a keresésben. Munkára!
- Valentina! - Valentina!
Valentina!
Na?
Eddig semmi, uram.
Keressétek tovább!
- Keressétek tovább! - Gyertek!
Nem csak a Tacubán van megálló.
Bármelyiknél lehet.
Az lenne a logikus, ha Valentina a következő megállónál lenne,
mivel a Vetkőztető mintázatot követett, amit nem szakított meg.
De mi megzavartuk.
És amikor keresztülhúztuk a tervét, rögtönzött.
Elkezdett máshogy viselkedni.
Megvette a kék kötelet, nem ő sodorta.
Majdnem végeztek az egész területtel,
de Valentinának semmi nyoma.
Máshol kéne keresnünk.
Az lenne a logikus, ha minden megálló környékét alaposan átfésülnénk,
mielőtt áttérünk a következőre.
Tacuba út, Girasol, Chinampas, José María Mata,
Melchor Ocampo, De la Viga, Virginia, Azcapotzalco.
Azcapotzalco.
Azt a megállót ismerem.
Itt talált rá Benito az anyja holttestére.
A víztisztító üzemben.
Mire gondolsz?
Jacintát itt gyilkolták meg. Morales itt talált rá kisfiúként.
Ez nem lehet véletlen.
De megzavartuk, és fenyegetve érezte magát.
Változtatott a tervén?
Még ha nyomást is érzett, miért változtatott a mintázatán?
Ennek semmi értelme.
Ez egy érzelmi válasz, Ángeles.
Kétségbeesett.
Mintha az apja nyomdokaiba akart volna lépni.
Aki ugyanott ölte meg az anyját. A fia be akarta fejezni, amit elkezdett.
Segítség! Segítség!
Segítség!
Várjatok! Megyek előre.
Bassza meg...
Biztos, hogy Valentina itt van.
Valentina!
Valentina! Valentina!
Valentina!
Ha a Vetkőztető megszakította a mintáját,
és újra át akarta élni az anyja meggyilkolását,
akkor Valentina ugyanabban a tartályban lehet.
Honnan a fenéből tudjuk, hogy melyik az?
A 37-es.
A 37-es tartály az!
- Itt van! - Komolyan?
Igen, megkötözve.
Adjatok valamit, amivel kiüríthetem a tartályt!
Valentina! Hé! Térj magadhoz!
- Valentina! Valentina! - Hé!
Térj magadhoz! Valentina!
- Valentina, mondj valamit! - Légyszi!
Menj arrébb! Értek az elsősegélyhez. María! María!
Biztos vagy benne?
Biztos. Kell az egyedüllét.
De...
itt vagyok, ha bármi kell. Közel leszek.
Csak szólj, és egyből jövök!
Köszi.
Ne féltsd! Ha kell a segítség, majd hív.
Meglátod. Úgyis felhív.
Köszi. Hagyd csak itt!
Te hogy vagy?
Kirúgtak.
Tessék?
Cabos tegnap este elküldött.
Miért?
Az nem számít. Inkább az a fontos, amit mondott.
Amikor náluk vacsoráztunk,
a felesége semmit sem mondott el neki.
Nem árulta el, hogy rendőr vagy.
- Micsoda? - Bizony.
Nem ezért estem el az előléptetéstől. Az én hibám volt.
Komolyan?
Téged okoltalak.
Téged okoltalak, drágám.
És nem bántam meg, amit válaszoltam neki.
Mert amikor közölte, hogy kirúg,
szabadnak éreztem magam. Végre.
Úgy éreztem, mindent újrakezdhetek.
Ahogy te is.
Igaz?
Mi a baj?
Annyira biztos voltál benne, hogy az én hibám volt, annyira...
Tudom, szörnyű dolgokat mondtam.
Nem csak mondtál.
Menj el! Későre jár.
Val!
Hivatalos iratok jogellenes megszerzése.
Kényszerítés.
A jelvénnyel való visszaélés.
Az igazságszolgáltatás akadályozása.
Engedély nélküli kihallgatások.
Sajtóigazolvány hamisítása.
Illegális behatolás.
Egy rangidős tiszt parancsának megtagadása.
Lopás.
Hazudozás. Manipulálás.
Hatalommal való visszaélés.
Mi nem akartunk titkolózni.
De kirúgással fenyegettek minket, miközben nem csináltak semmit.
Így hogy végezzük a dolgunkat?
A dolgotokat?
Mi a picsáról beszélsz? Milyen dolgotokat?
Egyszerű dolgotok volt: ne nyomozzatok!
És mosolyogjatok!
Fényképezkedjetek, turistáknak segítsetek!
A rohadt életbe, ebből mi nem érthető?
El kell ismernem...
hogy szép teljesítmény, bár törvénytelen.
De hogyan nyerjük el az emberek bizalmát,
ha az első női részlegünk folyton szabályt szeg?
Beszéltem az államügyésszel.
Példát akar veletek statuálni.
- Négy év börtönnel. - Micsoda?
De én hiszek a második esélyben,
ezért meggyőztem, hogy ne emeljen vádat ellenetek.
Egy apró feltétellel.
Alá kell írnotok...
ezt a papírt.
Így elismeritek, hogy nem vettetek részt sem a nyomozásban,
sem a Tlalpani Vetkőztető letartóztatásában.
Ha bármi olyat nyilatkoztok, ami ellentmond a vallomásotoknak,
akkor mind a négyen...
mehettek a börtönbe.
A kurva anyjukat! Hogy rohadna meg az összes!
Az embereknek tudniuk kell, mit tettünk.
Megtámadhatjuk a döntést.
Menjünk, nem is tudom, a sajtóhoz!
Nem.
Hogyhogy „nem”, Valentina?
Igazad volt. A rendőrség korrupt, ez undorító!
Az egész országnak hazudni fognak.
Harcolnunk kell! Nem titkolhatják el az igazságot!
Az unokaöcsém és -húgom nem veszítik el az anyjukat.
Ez a harc már rég eldőlt, Gabina.
Menj, írd alá!
És hagyjuk szó nélkül?
Ezért kockáztattatok ennyit? Hogy senki se tudjon róla?
Azért tettük, hogy a Vetkőztető ne gyilkoljon többet.
Elértük a célunkat.
Az egész az első napunkon kezdődött, a Santiago Parkban.
Egy elveszett kiskutyát kerestünk, ekkor találtuk meg Paola Machado holttestét.
A Tlalpani Vetkőztető hatodik áldozatát.
Mekkora baromság, hogy ezt művelik velük!
Miért, azt hitted, megússzák?
Nem. De te is láttad, amit én.
Például ezt a részletesen kidolgozott nyomozati táblát.
- Igen. Ez igaz. - Akkor?
Ennyire egyszerű.
Ha ők nincsenek, az a rohadék még mindig gyilkolna.
Ezért nem kapnak nagyobb büntetést, Díaz.
Az a szemét Escobedo pontosan tudja, mit tettek.
Ezért úszhatják meg a vádemelést.
- Nekem ez nem tetszik. - Nekem sem, Díaz.
De most mit csináljak?
Csak álldogálsz ott, vagy be is szállsz?
Apa!
Le akarok szerelni.
Ne gyere nekem ezzel a hülyeséggel!
Nem kellett volna rendőrnek mennem.
Te is tudod.
Sosem panaszkodtam.
Azt hittem, majd hozzászokok.
De nem így lett.
Az elmúlt hetekben néztem, ahogy Gabina az elfogadásáért küzd.
Egy olyan családnál, ami azért bünteti, mert zsaru akar lenni.
Nem érdemled meg a tiszteletet.
Szégyen, ami itt történik.
És igen, Gabina mindig is tökösebb volt nálad.
Nehezemre esik ezt mondani.
A női részleg hivatalosan is megszűnik.
- Micsoda? - Miért?
Parancsba kaptam.
Nem, ezt nem hagyjuk. Nem.
Mert mindent megtettünk, amit kért, sőt!
Akkor elmegyünk a first ladyhez, és mindent elmondunk neki.
Ő adta a parancsot.
Holnap délben jelentjük be a sajtónak.
Tényleg sajnálom.
Munkára, uraim! Gyerünk!
Val!
- Hány óra? - Még korán van.
Megmenthettem volna.
Kit?
Nataliát.
Szerinted mit mondanak majd anyáról?
Meg apáról?
- Mit mondanak rólam? - Neked ehhez semmi közöd.
Gondolj Valentinára! Még csak 12 éves.
Így mutatnál neki példát?
Nem. Ne beszélj Valentina nevében, ő sokkal okosabb, mint hiszed!
Én csak jót akarok neked. Még ha most nem is látsz tisztán.
De nem szülhetsz házasságon kívül.
Nem.
- Nem szülök, pont. - Megőrültél?
Majd én eldöntöm, hogy mit csinálok.
Ha nem értesz meg, az a te bajod.
Adok én neked szabadságot!
Jól van!
Szállj ki a kocsimból!
Kifelé!
- Utállak! - Én is.
Nem értettem meg.
Nem értettem meg őt.
Nem akarom, hogy veled is ez történjen.
Én nem akarom, hogy megváltozz.
Tökéletes vagy.
És szeretlek, Valita.
Szeretlek.
Ezért mentünk el a Lecumberribe, hogy beszéljünk Goyo Cadenasszal.
Milyen információt adhat egy gyilkos egy másik gondolatairól?
Na?
Ez nemcsak a rendőrség imázsán javíthat, elnök úr,
hanem az egész mexikói igazságszolgáltatásén.
Új nap virradt Mexikóvárosra,
hiszen a Tlalpani Vetkőztető nincs többé,
Valentina Camacho pedig visszakerült a családjához.
Kinek köszönhetően?
A kék egyenruhás uraknak,
akik a vezetésemmel olyan nyomozást hajtottak végre,
amit egy detektívregény írója is megirigyelne.
Külön köszönet illet egy személyt,
nélküle a Tlalpani Vetkőztető még mindig szabadon gyilkolna.
Ez pedig nem más, mint Goyo Cadenas.
Lecumberri Fekete Várából látott el minket olyan segítséggel,
amivel megmenthettük Valentina Camachót.
Büntetése alatt elvégezte az ügyvédképzést.
Férjjé, három gyerek apjává vált,
és most tiszteletbeli rendőrtisztté is.
Köszönetképpen az elnök kegyelemben részesítette.
Ma van 30 éve, hogy bűnözőként bevonult a Lecumberribe.
Ma pedig hősként hagyhatja el.
A szabadulásom mutatja meg országom valódi arcát.
Eszerint a hozzám hasonló emberek megérdemlik,
hogy megváltozhassanak.
És végül... végül
egy kulcsembernek is köszönetet kell mondanom,
ő tette lehetővé az életem fundamentális változásait.
És ez nem más, mint...
Mexikó elnöke, Luis Echeverría Álvarez úr.
Inkább tüntetnek ki egy bűnözőt, mint egy nőt.
Hát, lehetne rosszabb is.
Most akár az ő cellájában is ülhetnénk.
Miért?
- Alejandro! - Szervusz!
Megegyeztünk, hogy látogatások előtt szólsz...
Bocsi! Tudom, telefonálnom kellett volna.
- Két perc. - Apa!
Szia, szia! Minden rendben? Hogy vagy?
- Apa! - Szia! Szia!
Ez a tiéd.
- Köszönöm. - Majd én! Igen.
MURRIETA NYOMOZÓ KALANDJAI
Nézd meg az első oldalt!
„María nyomozónak.
Mindig járjon az igazság nyomában! Üdvözlettel: Daniel Jacobos.”
Ezek csak könyvek?
Nem, édesem. Sokkal több annál.
- Elolvashatom az egyiket? - Persze, az összeset is.
Jól van. Adtok egy percet apukátokkal, hogy elbúcsúzhassunk?
- Szeretlek! Sziasztok! - Szia!
Megszüntették a rendőrség női részlegét.
Azután, ami történt?
Pontosan azért, ami történt.
Bevallom... nem tudom, mit csináljak most.
De az biztos, hogy egyedül akarom kitalálni.
Köszönöm ezt.
Gyönyörű ajándék.
De nem kell, hogy ajándékokat adj, Alejandro, vagy...
megpróbálj megnyerni.
Időre van szükségem.
Majd rájövök, hogy mit tartogat a jövő.
Egyedül.
Megértem.
És...
És tiszteletben tartom.
Bármennyi időre van szükséged.
Nem foglak zaklatni...
egyáltalán.
Most pedig elmegyek.
Köszi, hugi.
Az ebéded.
- Köszi. - Gabriel főzte.
Akkor biztosan finom lesz, igaz?
Igen.
Ángeles, drágám, itt van a barátod?
Don Lule, ő itt Gabriel, már meséltem róla.
- Pár napja itt vacsoráztunk. - Emlékszek. Szia, Gabriel!
- Szia! Örvendek. - Én is.
Hozz egy kötényt hátulról, és neki is kezdünk!
- Tessék? - Nem szóltál neki?
Meglepetésnek szántam, nem tudtam, mikor mondjam el neki.
Mi a meglepetés?
Megbeszéltem Don Lulével, hogy adjon neked munkát a konyháján.
Ez volt a meglepetés.
Meglepetés!
Komolyan mondod?
Magatokra hagylak.
- Akkor a konyhában! - Igenis.
Ezt értem tetted?
Erre valók a barátnők. Segítenek a barátjuknak.
És csókolózhatunk is.
Gabriel, készen állsz?
Don Lule már vár.
- A kötényed. - Igen, köszönöm.
Kezdjük itt!
Vale néni, te kaptál el bűnözőket?
Igazából csak egyet kaptunk el.
- Rossz ember volt? - Nagyon.
De ti négyen voltatok, ő meg egyedül, ugye?
Pontosan.
Ha nagyon rossz ember volt, ti meg elkaptátok,
miért nem lehettek rendőrök?
Mert a kormánynak már nincs ránk szüksége.
De ez nem igazságos.
Ezt jól látod.
Miért nem szervezel egy tüntetést?
Mert itt már többről van szó.
A kormányt csak a külsőségek érdeklik.
Nem érdekli őket, ha valami nem igazságos.
Ők csak fényképezkednek,
meg egymást ajnározzák.
Vale néni?
Castellanos bajtárs, köszönjük kedves szavait.
Igaz, a Vetkőztető már halott...
és végre megnyugodhat az ország,
de mi lesz holnap?
Kormányként fel vagyunk-e készülve arra,
hogy lányainkat, testvéreinket és édesanyáinkat az utcára küldjük,
ilyen szörnyetegek közé?
Az ilyen pillanatokban
a saját polgáraink érdekeit kell néznünk, és eszerint cselekednünk.
Ezért jelentem be...
Ne feledje, mit írtak alá!
Észben tartom.
Bajtársak,
hadd mutassam be önöknek Valentina Camachót!
Köszönöm szépen, María Esther bajtársnő.
Először köszönetet mondanék mindazoknak, akik segítettek a megmentésemben.
Mindent nekik köszönhetek.
És most azokról szólnék, akik azt hiszik,
hogy az engem ért eset miatt a női részlegnek nincs maradása.
A-Ami velem történt, az bárkivel megeshet.
De csak emiatt nem szabad kiszorítanunk a nőket a rendőrségből.
Sok áldozatot hoztunk azért, hogy itt állhassunk.
Sokunk elveszítette a családja támogatását.
Már ha egyáltalán volt.
Fontos pillanatokat áldoztunk fel a szeretteinkkel,
a... a párjainkkal, a gyerekeinkkel.
De mondok valamit.
Megérte, mert ez az ára annak,
hogy tisztelettel viseljük a jelvényt és büszkén szolgáljuk hazánkat.
Az akadémiai képzés végén ön azt mondta, mi vagyunk a város legjobbjai.
És nem tévedett.
Én magamról nem mondanám ezt,
de azokról igen, akik most itt állnak önök előtt.
Ezért a 16 Kék nevében
köszönetet mondok azért, hogy mindig hitt bennünk.
Biztosíthatom, hogy támogatásáról sosem feledkezünk meg.
Nem hagyjuk cserben.
Köszönöm a figyelmet.
Én sem hagyom önöket cserben.
Camacho rendőrtiszt!
Köszönöm.
A másik ajtót nem is néztem meg, ami nyitva volt,
úgyhogy a tettes simán meglépett. Puff, már ott sem volt!
Na... én most megyek,
de előtte szeretnék kérni egy perc néma csendet.
- María, felállnál? - Hajaj!
Állj fel!
María de la Torre,
a szolgálatod alatt tanúsított becsületed, hősiességed és felelősségtudatod miatt
nyújtom át ezt neked.
Gratulálok, María de la Torre hadnagy!
Bravó!
- Köszönöm, kapitány. - Gratulálok.
- További szép estét! - Köszönjük.
- Szép estét! - Sziasztok!
Megint nagyon furán viselkedtetek, de most legalább tudom, miért.
Szerintem mind tudjuk, hm?
Megbeszéltük. Jó ember, de még nem állok készen az új kapcsolatra.
Hát, kinek kell kapcsolat, ha itt vannak a Kékek?
Hála neked.
Miért?
Hogyhogy „miért”? Önzetlenül cselekedtél.
Bátran kiálltál értünk, Val.
Sosem hallottalak még így beszélnilyen...
nem is tudom, meggyőződéssel.
- Libabőrös lettem tőle. - Én is.
Van pasim.
- Parancsolsz? - Mi?
Bocsi, nem akartam témát váltani.
A megfelelő pillanatra vártam, de nem tudtam, mikor mondjam el.
Odanézz!
Meg sem mukkan a kisegér, erre lett egy pasija!
Lett pasim.
És barátaim is.
Barátaim is lettek.
Jó reggelt!
Jó érzés az eget bámulni, nem?
Már hozzászoktam, hogy a cellám mennyezetére képzelem oda.
Az ember bármihez hozzászokik. Hihetetlen.
Ahhoz is hozzá kell szoknom, hogy családom van.
A nejem úgy horkol, mint egy vadkan.
Mit keres itt?
Személyesen szerettem volna gratulálni.
Elkaptátok.
Vagyis megöltétek.
De akkor is.
A rendőrség pedig meg sem említett titeket. Egyszer sem.
Mi tudjuk, mi történt. Ennyi elég.
Ebben az országban a rendőrség
senkit sem hagy teljesen kibontakozni, María.
Én tudom ezt. Harminc évet vettek el az életemből.
Több is lett volna, ha te nem vagy.
Nem, nem. Nem miattam van.
- De. - Nem, én semmit sem tettem.
Most az a kérdés,
hogy mit tartogat nekünk a jövő.
Tudod...
amíg a Lecumberriben raboskodtam,
jó sok történetet olvastam.
Több ezer történetet.
De van egy, ami gyakran az eszembe jut,
most, hogy kiszabadultam.
Egy fiatalemberről szól, szíve tele haraggal,
mivel hatalmas igazságtalanság érte.
Így elmegy a nagyapjához, és megkérdezi, hogy mitévő legyen.
A nagyapa azt mondja:
„Tudod, fiam,
minden emberben két farkas lakozik.
Az egyik jelképezi a gonoszt, a gyűlöletet, a féltékenységet, a haragot.
A másik a békét, a szeretetet, a nagylelkűséget.
És ez a két farkas folyamatosan küzd egymással.”
Aztán az unoka megkérdi:
„De ki győz?”
Tudod, milyen választ kapott?
Nem.
„Az, amelyiket táplálod.”
Tudod, én is azt érzem, amit a fiú.
Egyrészről elégedett vagyok, hogy segíthettem neked.
De ugyanakkor gyűlöletet is érzek.
Érzem a sötétséget...
Szólongat.
Magához húz.
Melyiket tápláljam, María?
Azt, amelyik kiérdemelte a szabadságát.
Amelyik segített elkapni egy gyilkost és megtalálni a húgomat.
Az lenne a legjobb énem?
Majd az idő eldönti.
A KÉKEK
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra