Jeg heter Jod Na Nawood. Og dere er?
- Neel. - Jeg heter Wim.
FORRIGE GANG
Han er jedi. Han har en venn som kan hjelpe oss hjem.
At Attin?
Hjemmet deres er skjult for resten av galaksen med vilje.
Denne rullen skildrer juvelene i Den gamle republikken.
For lenge siden ble alle ødelagt, bortsett fra én.
Vi trenger et kart.
Vi skal lete i arkivet mitt etter astronomiske trekk.
Hva gjør planeten deres spesiell i hele galaksen?
Ingenting. Den er veldig kjedelig.
Kom inn, måne.
Dette er sektorpatruljen, på vei til dere.
Få dem vekk.
Dere kan ikke stole på Jack!
Han vil forråde dere!
Jeg har koordinatene. Kom igjen.
Vi drar ingen steder før du forteller hvem du er.
Men du er jedi, ikke sant?
Det har jeg aldri sagt.
- Hva? - Men vi vil det samme.
La oss inngå en avtale. Jeg skal få dere hjem.
Kanskje få en belønning. Vi inngår et partnerskap.
Rennods spøkelse, ikke til å tro.
Ikke til å tro. At Attin.
At... Den fins.
Ingen voksne i cockpiten.
Særlig.
Fern.
Kaptein Fern.
Du jobber for oss, husker du vel?
Du hørte henne. Kaptein Fern ga en ordre.
Ja vel. Jeg er lei for det.
Der borte!
Der er det! Se!
- Hus! - Hjemme!
Akkurat da det begynte å bli gøy.
Hva skjedde?
Vi blir låst inn i en autopilot-landingssekvens.
Er det normalt?
Vet du om det er normalt?
Jeg avslutter autopiloten og flyr det inn selv.
Hvor er alle sammen?
Hallo?
Hva var det?
Så...
Er dette At Attin?
Det smaker som askestøv.
Ser ut som hjemplaneten min.
Nei, vent!
Dette er ikke hjemme. Se!
Neel, vent på meg!
Vent, ikke løp vekk!
33, hold Jod på skipet til vi er tilbake.
Ja vel, kaptein.
Starter barnevakt-sekvens.
Kom igjen, vennen.
Om bord i skipet, vennen.
Vennen, om bord i skipet.
Ikke få meg til å telle.
Fern, dette er ikke trygt.
Bygningen kan kollapse.
Så vær forsiktige med hvor dere går.
Ja, vi vet det.
Ser dere? Det ser ut som hjemme, men kan ikke være det.
Dette treet er altfor stort.
Det som skjedde her, skjedde for lenge siden.
Med mindre... Tror dere vi sov i 100 år,
som i Ridderfortellinger...
Dummen, dette er ikke en historie. Han sier det ikke er At Attin.
Fern, den ser akkurat slik ut.
Den ser akkurat ut som hjemme.
Men Kh'ymm sa det fantes andre skjulte planeter som vår
som ble ødelagt.
Kanskje dette er en annen planet, grunnlagt sammen med At Attin.
Og alle som bor her, kan vite om hjemme.
Ekkelt.
Kanskje du ikke burde røre den.
Tyv!
- Vi har en skitten tyv om bord! - Det er Jod.
Det er Jod.
Beklager. At Achrann roter til minnekretsene mine.
At Achrann?
Heter denne planeten det?
Ja. At Achrann.
Den er et farlig sted.
Jeg kjenner den godt.
Akkurat.
Hva med...
Hva med At Attin?
At Attin...
Denne planeten minner meg...
Kan ikke si at jeg husker noe At Attin.
Få prøve å friske opp hukommelsen din.
Røyken tetter igjen snabelen min.
Kanskje det blir vanskeligere enn jeg trodde å få en veibeskrivelse.
Det må finnes noen på denne planeten.
Hva var det?
Hallo?
Hvem var denne fyren?
- Kanskje han var lederen av planeten. - Ja.
Kongen Uten Hode.
Tror du han heter Kongen Uten Hode?
Kanskje.
Hvem bryr seg? Statuen er skummel.
Alt er skummelt her!
- Hvem er det? - Stille.
Hvilken klan tilhører dere?
Hva mener du?
Vi tilhører ingen klan.
- Hvem er dere? - Hvem er dere?
Vi er troiker.
Hva?
- Hva? - Hva sa hun?
- Troiker. - Troi...
- Hva sa hun? - Jeg vet ikke!
Vi er troiker.
Hvis hattan-patruljen kommer mye nærmere, dreper de oss alle, uten spørsmål.
Så fort, for siste gang, hvem er dere?
Jeg heter Wim. Er dere en hær av barn
som kjemper mot de voksne om kontroll over planeten?
- Hva? - Jeg heter Neel.
Vi vil bare finne veien hjem.
Søk dekning. Fienden nærmer seg.
Hvem er det?
Fiendepatrulje.
Framover!
Sett opp, venstre bein!
Framover!
Høyre side!
Denne veien!
Hold formasjonen!
Vi må snike oss vekk.
Jeg kan føre dere i trygghet.
Følg meg. Fort og stille.
Det er en skole.
Se på dem.
Pappa, jeg har funnet eopiene våre.
De ble stjålet av en hattan-patrulje.
- Veldig bra. - Ned på kne!
Knel foran general Strix,
leder av troikene og den sanne herskeren av At Achrann.
Disse fra rommet har sagt sine meningsløse navn.
Wim, Neel, KB og Fern.
Kaptein Fern, faktisk.
Kaptein Fern?
Er dere krigere?
- Vi er barn! - Neel!
Men på denne planeten behandler vi barna våre som voksne.
Vi anerkjenner styrken deres.
Og vi hjelper dem...
...til å hjelpe seg selv.
Reis deg, soldat.
Og velkommen.
Hvis vi ikke hedret barna våre,
ville min datter Hayna aldri ha reddet dere.
Velsigne dere.
Dere må være modige som går inn i hattan-sonene.
Hva leter dere etter?
Veibeskrivelse hjem.
Kjenner dere planeten At Attin?
Dessverre bryr vi oss ikke om folk fra andre planeter,
bortsett fra når vi bytter skinn mot krigsmateriell.
Så dere har ingen eldgamle kart, stjernekart eller...
Hva med kunnskapen skjult i Den falne helligdommen?
- Hayna. - Fallen helligdom?
Hva er det?
Det er gamle utskjæringer.
Koordinater til andre planeter.
Kanskje en av dem er hjemmet deres?
Kan du ta oss med dit?
Nei, det er for farlig.
Den ligger langt unna.
Dere overlever ikke reisen.
Men likevel...
...har dere alle potensial.
Kanskje de kan bli nyttige.
Hvordan?
Øv med krigerne mine,
så avgjør vi om dere er klare til å dra til Den falne helligdommen.
Vi er ikke redde.
Veldig bra.
Gå nå.
Kom igjen.
- Virker noe kjent? - Ja.
Ja! Det var et tårn. Jeg husker ikke.
- Kom igjen. - Hva skal jeg huske?
Minner noe deg om At Attin?
Og en skatt?
- Krigere. - Nei. En skatt.
Ja, jeg husker krigere som disse...
- Nei. - Vi snek oss forbi dem.
Ikke krigere. En skatt!
En skjult skatt.
Dere der!
Hvilken klan tilhører dere?
Bare skyt meg.
Bra. Løp.
Du!
Du treffer sikkert ikke denne!
Ikke? Se på dette!
Vennene dine er håpløse.
Jeg vet det.
Vil du ikke bli med dem?
- Ja! - Ikke egentlig.
Du er klok.
Disse våpnene er svake.
Kom, jeg skal vise deg noe større.
Vent. Hvor skal vi?
Dette er mitt!
Nei, vent.
- Nei! - Gi det tilbake!
Bor du her?
På taket på skolen?
Kom og få den daglige rasjonen din.
Denne planeten er så annerledes enn min.
Hvorfor er dere i krig?
Forrige uke stjal hattanene en flokk av eopiene våre.
Dyrene stinker kanskje, men livene våre avhenger av dem.
I dag skal vi angripe for å ta dem tilbake og brenne kornlageret deres.
De gamle sier at hver generasjon blir svakere.
Men når faren min dør,
skal jeg lede klanen min til seier.
Er dere sultne?
Her er det jeg ville vise deg.
Dette våpenet fra gamle dager fungerer ennå.
Dets styrke beskytter oss her.
Dette er urettferdig.
Dere burde ikke være i krig hele tida.
Ser du den bygningen?
På planeten min er det der moren min jobber.
Og når jeg er ferdig med skolen,
vil lederen gi meg en jobb der også.
Det er fredelig.
Så det er ikke krig på At Attin?
Nei. Men vi spiller noe som heter slåball.
Som...
Jeg er en av de beste.
Dere må være en veldig svak klan.
Du har nok rett.
Vi må aldri kjempe.
For noe.
Vi har alltid måttet kjempe bare for å overleve.
Vi kjemper for mat.
For å beskytte vennene våre.
Vi er sterke.
Men kamp er...
Kamp er ille.
Hvis dere fortsetter å angripe hverandre, vil det ta slutt?
Ja.
Hvis det var meg, ville jeg bare sagt at jeg var lei meg.
Ikke mer kamp.
Men det er nok bare fordi jeg blir for redd
fordi jeg er fra en svak klan.
Ikke tenk på det. Ikke hør på meg.
Den eneste kampen jeg har vært i,
var en gang lillebroren min Jorko stjal gradskiven min.
Jeg jaget ham rundt hele huset til han hoppet på hodet mitt,
og jeg falt på buffeen og forstuet snabelen min.
- Seriøst? - Ja.
Han slo meg, selv om han er halvparten så stor som meg.
Jeg har aldri møtt en som deg før.
Bra, KB.
- Hvor har de vært? - Neel, se her!
Se på dette.
Nei, Wim, det er nok ingen god idé.
Nei, det er greit. Se.
Du øver ivrig, gutten min.
Og nå skal du vise potensialet ditt.
Kaptein Fern og mannskapet hennes vil hedre oss ved å lede oss inn i kamp.
Hva?
Det er vennlig av deg, men...
Nei takk.
Det går bra.
Vi vinner slaget, og han tar oss med til Den falne helligdommen.
Er du gal?
Når kampen begynner, slipp våpenet og følg Fern.
Stille. Selv snakk om desertering vil få deg skutt.
Vent.
Gå nå. Speid framover.
Vi?
Kom igjen.
Fern, hvordan rømmer vi fra dette?
- Neel? - Nei.
Kom igjen. Vi stikker.
Jeg blir med dem.
Hayna!
Du må ikke.
Jeg tenkte dere kanskje var nervøse.
Jeg er vettskremt.
Når jeg føler det, er det best å være hos en venn.
Venn?
Greit.
Gå.
Ok.
Ja.
Det er bedre med en venn.
Men la meg bare si, som venn,
at dette er ikke riktig.
Og jeg sier ikke dette bare fordi jeg er redd.
Selv om jeg er redd.
Men å kjempe i et angrep.
Jeg vil ikke skade noen.
Det modige ville vært å slutte fred.
Jøss.
Dere er troikene, ikke sant?
Jeg tror disse tilhører dere.
Troikene står i gjeld til deg, sir.
Hva vil du ha som belønning?
Våpen? Skinn?
Disse fire.
De små.
Ja.
Jeg trenger dem.
- Slipp dem fri. - Ja vel.
Hei, Fern.
Jod, du...
Vi er reddet!
- Takk. - Det går bra.
Takk.
Ingen årsak.
Vi drar.
Sikkert at du heller vil ha dem istedenfor våre beste skinn?
Hvor mange skinn?
- Jod! - Jeg tuller.
- Vi går. - Pappa, de har bevist at de er modige.
Kom.
Jeg tar dere med til Den falne helligdommen.
Så der var jeg, omgitt av krigere
som sa at dere hadde sluttet dere til fienden deres.
Det så ikke bra ut.
Men hattan-folka elsker et røverkjøp.
Så et par republikkreditter...
- Vent, hva... - Og jeg kjøpte hele flokken. Hva er det?
Hvor fikk du tak i...
Stjal du datarene mine?
Ja.
For å redde livene deres.
Der ligger Den falne helligdommen.
Den er deres versjon av lederens tårn.
På At Attin får ingen komme opp dit.
Kan ikke si at jeg husker noe At Attin.
Vi vet det.
Kom igjen, 33.
Jeg går ikke lenger.
Vent, blir du ikke med?
Jeg må tilbake og hjelpe faren min.
Bli med oss, Hayna.
Huset mitt har god plass.
At Attin er fredelig.
Nei.
Kanskje en dag, når jeg er leder av troikene,
skal jeg huske skikkene deres.
Nå forstår jeg.
Svakheten din...
...gjør deg snill.
Og verdenen min trenger snillhet.
Neel.
Hater å avbryte, men...
...kom.
Få snabelen i gir.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Så for én gangs skyld...
...ikke si noe.
Neel.
Kanskje dette vil fungere.
Hvem bor her nå?
På planeten vår er dette lederens tårn,
men her...
Her sa Hayna at det ville finnes koordinater.
Kanskje til hjemmet vårt?
Nok en ruin.
Ikke mye her.
Ser du noe som ser ut som et kart til At Attin?
Kan ikke si at jeg husker noe At Attin.
Jeg tror jeg har funnet noe.
Det står "At Aytuu".
Dette er galaktiske koordinater.
Se. Det er flere her.
Det er At Achrann.
Og det er koordinatene Kh'ymm ga oss til dette systemet.
Her er At Arissia.
Her er At Aravin.
At Acoda her!
Dere! Jeg fant At Attin!
Nei.
Koordinatene er borte.
Ja, det er de.
- Hvem ville gjort det? - Jeg gjorde det.
Lette dere etter dem?
Ødela du dem?
Når?
Da jeg var her før, med den gamle kapteinen min.
Har du vært her?
Hvorfor ødela du dem?
- Ødela hva? - Koordinatene.
- Hvilke koordinater? - Det du nettopp sa! Til At Attin!
Kan ikke si at jeg husker noe At Attin.
Slutt å si det!
Vent, Fern!
Kan vi reparere hukommelsen hans?
Det er nok bare et par hundre millioner kretser.
Lykke til med det.
Hva gjør vi nå, kaptein?
Kaptein.
Jeg aner ikke.
Jeg aner ikke hva jeg gjør.
Du skulle ha vært kaptein.
Jeg ville ikke ha fått oss så langt.
Jeg førte oss inn i en kamp og fikk oss nesten drept.
Vi kom oss vekk.
Ja.
Men nå sitter vi fast.
Du finner en løsning.
For du er fantastisk, Fern.
Du kan ikke bare si: "Du er fantastisk, finn en løsning."
Som om jeg skal løse alt.
Jeg er ingen droide.
Jeg gjør ikke bare som jeg blir fortalt.
Kutt ut.
33, hvor er At Attin?
Kan ikke si at jeg husker noe At Attin.
Hva gjør du?
Droider gjør som de blir fortalt.
Hva om han "ikke kan si" fordi han ble beordret til å la være?
Jeg bruker samme triks på barnepikedroiden hjemme.
33, jeg er kapteinen din.
Kjør minneoverstyring.
Du husker alt om At Attin.
Ja.
Jeg husker At Attin.
Det var i dette rommet.
Kapteinen drepte alle i mannskapet som så koordinatene til At Attin.
Han slaktet dem.
Så ba han meg ødelegge dem
og glemme alt jeg visste om At Attin.
Men du kan føre oss dit nå, ikke sant?
Så sa han at om noen kom og snoket rundt
på leting etter skatten...
Wim, gi meg blasteren.
Han ba meg rive dem i småbiter.
Rive dem i småbiter.
Lem for lem.
Jeg er kapteinen. Jeg beordrer deg til...
- Slutt! - Lem for lem.
- 33! - Lem for lem!
Du!
La dem være!
Lem for lem!
Lem for lem.
Bruk alltid av-bryteren.
Neel!
Du reddet oss.
- Neel! - Så modig.
Neel.
Han besvimte.
BASERT PÅ STAR WARS av GEORGE LUCAS
Oversatt av: Jon Sæterbø