Vid en viss punkt i livet tappar vi kontrollen över händelserna -
- och då tar ödet över kontrollen.
Det är världens största lögn.
Paulo Coelho, "Alkemisten"
Hur är det möjligt att en kvinna på 70-nånting plötsligt gifter sig?
Allt började när världen stängde ned.
Okej, jag ser bara mig själv, och det är verkligen inte nåt jag vill titta på.
Mikrofonen är av.
Hur slipper jag ha skärmen fylld av min nuna?
Diane, mikrofonen är av!
- Alexa, gå in på mötet. - Okej.
- Hej, allihop. - Hej.
Viv, har du bott hos Arthur hela tiden?
I nio dagar! Det är världsrekord!
Shar, dricker du på jobbet?
Tekniskt sett är domstolen stängd, så det är bara jag och rådman Walker!
Min restaurang är också stängd. Kanske i två hela veckor!
Nu vet jag...
Varför blev jag en potatis?
- Ska vi prata om "Normala människor"? - Dem har vi ingen större erfarenhet av!
Hör ni... Hur slipper jag potatisen?
En sak är säker, det pågick längre än nån kunnat föreställa sig.
"Otämjt". Den förfärliga historien om Vivs nedre regioner -
- om hon inte kan gå och vaxa sig snart.
Det där lasrade jag bort för länge sen. Och ursäkta mig, klockan är sju.
Jösses...
Härligt!
Ingen njuter mer av instängningen än du, Viv.
Vi höll kontakten och ställde upp för varandra genom privata motgångar...
Bruce är hemma igen!
- Du ser jättepigg ut. - Det var bara en mindre hjärtinfarkt.
Vi tar det lugnt. Skippar cheeseburgarna.
Ja, men titta vilka fina kakor jag har fått...
Aortaformade!
Nix.
...och milstolpar i yrkeslivet.
Hurra!
Jag är redan tillfrågad om tre vigslar. Som pensionär är det allt man duger till.
- Så fint. - Det är förnedrande.
Jag tog inte juristexamen för att ge kollegornas barn tillåtelse att kyssas!
Som för många andra gav isoleringen oss en möjlighet att pröva på nya saker...
- Lite väl sorgligt... - Jag lägger in gurka!
Jag har adopterat en övergiven papegoja. Han heter Sylvester. - Är du en fin goja?
Sylvester är omplacerad.
...och tvingade oss att ta itu med sånt vi hade skjutit upp.
- Det här är allt jag sparar. - Fint att du behåller kaffeburken!
- Det är Harry. - Harry?!
- Ja, askan efter Harry. Titta... - Ville han bli en latte i nästa liv?
- Du kan inte lämna bort honom... - Har han det bättre i Mitchells sovrum?
Det är nog inte hur din döde man föreställde sig sin sista viloplats.
Ned i lådan igen. Så där, ja.
- Nej, strö honom nånstans. - Vad menar du?
Ska jag bara lämna honom på nåt fält? Han är allergisk mot hästar.
Ett tag kändes det som om det aldrig skulle ta slut.
Den var bra -
- men om jag ville läsa om en instängd kvinna på väg mot galenskap -
- skulle jag ha läst min dagbok.
Men allting har sitt slut.
Visst var det en underbar tid?
- Det var Brentwoods bästa restaurang. - Los Angeles bästa!
- Definitivt. - Ni är så snälla.
Jag skulle ändå gå i pension nån gång.
Gör mig sällskap på andra sidan. Det är trist, men...det är trist.
Det hade varit en upplevelse, men isoleringen närmade sig sitt slut.
Och en ny resa tillsammans skulle börja.
BOOK CLUB 2
Knack, knack...
Herregud...
Det känns fortfarande otillåtet.
Nej, jag vägrar kriminalisera kramen.
Vad håller du på med? Är vi så gamla nu att vi täcker möblerna med plast?
Det blir så här när man har för mycket tid över.
Jag försökte också kakla om badrummet, men det gick mindre bra. Det blev hemskt.
Hejsan...
Domaren!
Jag är pensionerad, så inga formaliteter. Ers nåd räcker bra.
- Så oväntat bra det känns att krama dig. - Det är många som säger så.
Hej på er!
Å, vad roligt att se dig!
Hej, raring.
- Och min kompis... - Hej, Slim.
Hur är det med dig?
Viv, varför har du handskar på dig? Planerar du att råna en juvelerare?
- Eller ska du bli amatörmimare? - Eller proffs? Allt går om man vill.
Det vore spännande.
Det har faktiskt hänt nåt spännande.
- Va...? - Herregud...
- Har du förlovat dig? - Ja, kan du tro.
- Jag har massor av frågor. - När hände det?
Vänta lite. Kom och sätt dig och berätta allt.
Det hände faktiskt i går kväll när vi promenerade tillbaka hem.
Han sa nåt om att fria, och jag sa nåt om att fånga dagen.
Om 50 år tycker jag kanske inte längre att han är så snygg.
Och som av en händelse stod vi utanför en juvelerare.
Och plötsligt stod vi därinne och sa: "Ska vi verkligen slå till?"
"Ska vi gifta oss?" Och det ska vi!
Herregud...
- Då skålar vi för Viv och Arthur. - Tack.
Skål!
Tack, snälla vänner.
- Vilken dag blir det? - Vilken Dag? Det blir ju Arthur.
- Va? - Inte Dag.
- Måste vi skratta åt brudens usla skämt? - Det förväntas nog.
Sharon har rätt.
Men har man sett, är den ny?
Ny för mig, men jag förmodar att ägaren köpte den för länge sen.
Skönt att din vagina inte gått i pension! Vem är den tursamme?
Ingen aning. Jag hittade den i baksätet på bilen. Funnet är vunnet!
- Hur får man till det i en bil? - Du fattar varför hon behövde byta höft!
Den med mekaniska knän ska inte kasta sten.
Å, just det...
- Den här hittade jag när jag städade. - Har du städat? Hur såg det ut förut?
- Jag tror att det är ett tecken. - Ett tecken?
Det här är resan vi aldrig gjorde. Vi skulle ju åka till Italien tillsammans!
Vår drömsemester. Det var innan jag blev gravid och förstörde alltihop.
"Pan Am"! Fattar ni att en sån här gav tillträde till ett flygplan?
Jag vill inte ens titta!
"Överraska Gianni. Äta hans magiska köttbullar igen."
"Inte vara rädd."
Det där är inte...
- Äta hans magiska köttbullar? - Inte vara rädd. Hur stora var de?
Gianni - vem var det?
En snygging från kockskolan, och det var miljoner triljoner år sen.
- Säkert tjock och flintis nu. - Förstör inte mina minnen.
Det viktiga är att jag hittade den här, och reserestriktionerna är borta...
...så vi borde åka till Italien.
Till Italien?
Jag tog mig knappt hit.
Och jag kan inte åka nånstans, för jag är ju nyförlovad.
Nu fick jag en idé! Det får bli Vivs möhippa!
Jag ryser. Det blir perfekt.
Ska vi fjanta runt i Italien som tonåringar?
Enligt boken är det riskfyllt att strunta i tecknen. Vi kan inte avfärda vårt öde.
Det låter utmärkt att dricka italienskt vin och fira Vivian.
- Men kan vi inte göra det här? - Jag håller med.
Det känns inte bra att åka ifrån Arthur.
Min lilla misse är inte frisk, det känns inte bra att åka ifrån henne heller.
Vi får kanske aldrig mer chansen att göra nåt sånt här.
Då är det ödet.
En möhippa? Och du ville avstå på grund av mig?
Nej. Alltså det var så jag sa, men jag hänvsade inte till dig, utan till oss.
- Vårt förhållande. - Det var dumt.
Inte vårt förhållande, utan vår förlovning.
Vi är ju förlovade, så om jag ska resa till Italien, är det tillsammans med dig.
Det låter trevligt, men du kan resa dit med dina vänner även om vi är förlovade.
- Menar du det? - Herregud, Viv.
Nej, det är Sankt Kristoffer.
De vägfarandes skyddshelgon. Så planerar man en resa, är det bra att börja här.
Vad sägs om det tecknet?
Oj då...
Hemmet för pensionerade och begåvade...
Alltså...
...vi måste åka till Italien.
Jag har ju sagt att jag inte kan.
Jag berättade för Arthur att jag inte tänkte åka -
- av hänsyn till hans känslor nu när vi är enfiancérade.
- Det ordet finns inte. - Affiancérade, då. Inte vet jag.
- Var är du nånstans? - I en kyrka.
- I en kyrka? - Vi letar plats för vigseln.
- Ska du gifta dig i en kyrka? - Måtte de inte göra en bakgrundskoll!
Märkligt att du inte fattade eld när du korsade tröskeln!
Så om vi inte åker, tror han att jag tror att han testade mig -
- och inte tror att han menade allvar.
- Du tänker nog för många varv. - Inte alls, vi blir tvungna att åka.
- Älskling, säg hej till Sharon. - Hej. Så roligt att ni ska till Italien.
Herregud... Fan...
Du är på högtalare i en kyrka!
Ginsey?
- Ginsey... Fan och helvete... - Jag ringer sen.
- Det är ännu ett tecken. - Jag fattar inte. Död som i "död"?
- Ja, finns det nåt alternativ till död? - Har inte katter nio liv?
Vänta. Sharon kommer nu.
De tror att han dog av hög ålder.
- Barn ska inte dö före sina föräldrar. - Vännen, jag beklagar verkligen.
Jag pratar med Diane, jag sätter på högtalaren.
Nej, nej, gör inte det.
- Jag säger bara fel saker. - Hi, Di.
- Till och med mitt namn är opassande. - Det här kan vara ett tecken.
Ja. Universums sammansvärjning.
- Du... Menar du verkligen det? - Vi pratar om det i Italien, tycker jag.
- På allvar? - Jag är pensionär och min katt är död.
En resa till världens största vinproducent - ja, jag menar allvar.
Vi reser. Jag kopplar in Viv.
- Vi måste åka till Italien. - Är du också med på det?
- Har inte Sharon berättat? - Om katten?
- Nej, om Arthur. - Herregud, är han också död?
- Diane! - Jag fruktade att det fanns en röd tråd.
Han tycker att det vore fel att inte resa, visst är han fin?
- Du borde gifta dig med honom. - Det ska jag också. Efter Italien.
Kan du fatta det? Du är på väg till Toscana.
- Jag vet. - Du är den första som suckat över det.
- Det var inte det jag suckade över. - Jaså inte?
Det är bara så knasigt. En möhippa i Italien, vad håller vi på med?
- Vivian ska ju gifta sig. - Och det är knasigt, bara det.
- Det är jätteromantiskt. - Och knasigt, erkänn det.
- Du har varit gift förr, så säg du. - Jag var gravid, det är en annan sak.
Jätteromantiskt.
Inte lika romantiskt som att aldrig ha gift sig.
- Hallå! En liten avskedskyss, kanske? - En enda, då.
- Stick nu. - Okej. Jag älskar dig.
Har ni sett? Jag fattar knappt att vi är här.
Jag älskar Rom!
Roma.
Inte bara för att jag drack due prosecco till lunch.
Jag med. Jag älskar allt som är mer sönderfallet än jag.
Men visst är det otroligt hur många turister det finns i världen.
- Hallå där, vi är turister. - Jo, men det är inte lika uppenbart.
Nej, Domarens magväska skriker ju "jag är härifrån".
- Det heter midjeväska. - Och då blir det en helt annan sak!
Det är både modernt och funktionellt.
Är det dags, hör ni?
- Vadå? - Ja, det är dags.
Okej...
Då kör vi.
Herregud. Ni är helt osannolika.
Ändå är det sant. Det här är din möhippa!
Det ska du inte få glömma!
- Och så slöjan. - Gratulationer till bruden.
- Tack. - Tack, tack.
- Å, vad fin du är. - Perfekt.
- Jag ser ut som en skolpolis. - Nej, de har västar numera.
Hallå där! Le viti più vecchie danno l'uva più dolce.
- Vad sa han? - Jag försöker översätta det...
- Okej, vecchi betyder gammal. - Va?
- Sa han att vi var gamla? - Gamla russin, ungefär.
- Det här blir nåt för diplomatin. - Vänta. Dolce betyder söt.
Okej: "Ju äldre ranka, desto sötare frukt."
- Vi är fortfarande läckra! - Men hur gör vi det mesta av det?
- Möhippa, du vet vad det betyder. - Att vi ska få titta på nakna män!
Hurdana är reglerna här? Var stoppar man sedlarna?
Några av killarna här var nog dansare på min möhippa också.
Se på de nagelbäddarna!
Jag behöver pedikyr.
"Jag har tappat handen!"
Nic Cage, "Mångalen".
- Hon är nästan 2 000 år gammal. - Hon har legat under kniven en del.
Den permanenten hade jag 1982.
Det är faktiskt rätt svalt härinne.
Men trots att han är nästan 1 000 år är han fortfarande stenhård.
- Herregud, vad håller Bruce på med? - Men hallå, spionerar du på honom?
Min mobil sa till. Nånting rörde sig i köket.
Bacon?
Herregud, det får han inte... Är han galen?
Bruce!
- Carol, fan vad du skrämde mig! - Du vet att du inte får äta bacon.
- Du missförstår. - Du ser ut att gömma bacon bakom ryggen.
Fel.
Inget bacon.
Jag ser dig.
- Jag har aldrig sett nåt liknande. - Jag är så glad att vi åkte.
Jag också.
Vad bra. Det här är Via dei Coronari.
- Vad är Via dei Coronari? - Den här gatan.
- Och? - Den är vacker och vi går på den.
Det finns nog ingen ful gata i hela Rom.
Nej, och titta...
SKRÄDDERI BRÖLLOP
- Är det ett tecken? - Det tror jag nog.
Det är definitivt ett tecken.
- Ett annat tecken. Chiuso - stängt. - Äsch...
Hejsan, flickor. Så vackra ni är.
- Och ni är förstås bruden. - Hur visste ni det...?
Vad har ni hittat på...?
Välkomna till mitt enkla lilla skrädderi.
Milde tid!
Beskriv klänningen för mig. Berätta alla era tankar om den.
- Sexig, men traditionell. - Sexig, såklart.
- Och tidlös. - Det är viktigt.
När du tittar tillbaka på dina bröllopsfoton om 50 år -
- vill du slippa förfasa dig.
Är nån sugen på ett glas prosecco?
Ja, jag. - Och säkert du också.
Nu ska vi ha roligt, flickor!
Skål.
Underbar!
Adoro.
- Ska jag ta den? - Du kan inte ta den första du provar.
Så lätt kommer du inte undan.
Den har för stark brudkänsla. Nästa.
- Du liknar Hugh Hefner. - Inte tillräcklig brudkänsla.
- Prova en annan. - Nästa.
Tack ska du ha.
Lite julkalkon över den...
Okej, färre fjädrar. Nästa.
- Nån annan får ta över. - Låt gå. Jag ställer upp.
Jag fortsätter inte förrän ni också är klädda i couture.
Du kan inte slingra dig ur det här.
Tvärtom. Jag tänker inte slingra mig i.
Grace! Var snäll och hämta kollektionen från Milano.
- Du vet... - Jag vet vilken ni menar.
Det känns som om jag just sluppit ut ur bakluckan på en Cadillac.
- Tjusigt, Domaren. - Helt rätt på en medeltidsfestival!
Titta, Diane.
Jag trodde faktiskt att det var du.
Den är jättefin.
- Så vad tycks? - Jag gillar inte dig!
- Milde tid... - Urtjusigt.
Diane, du är dig mer lik än nånsin!
- Vi skickar en bild till Mitchell. - Nej, vänta lite. Är ni helt galna?
- För sent. - Snälla, låt bli! - Shar, o-skicka den.
Jag kan undvika att bli en potatis, men det gör mig inte till Steve Jobs.
Ännu en klänning till den blivande bruden.
Jag behöver påfyllning!
Slim, jäklar!
- Jag skulle kunna gifta mig med dig! - Jösses. Den är underbar.
Motsvarar det er inre bild av er som brud?
Nån sån bild har jag aldrig haft.
Det var alltid bröllop hos oss på Quinn-Henry -
- men jag funderade aldrig på mitt eget.
Hur känns det?
- Jag älskar tyget. - Jag vet. Det är vackert, men...
...hur känns den på er?
Är det den rätta?
- Vad säger ni? - Den är perfekt.
Helt hänförande.
- Den tar vi. - È bellissima.
Ja!
- Här är de. - Vad blev det?
Visste ni att Mitchell egentligen heter Michelangelo?
Och...
Arturo är väl ett mycket sexigare namn än Arthur?
Allt är sexigare i Italien.
Jag är i alla fall det. - Visst, Giuseppe?
Herregud...
Mitchell.
Det är för att du skickade bilden.
"Ett sant mästerverk. Klänningen går inte heller av för hackor."
Snitsigt!
Vilken kille.
- Skål, hör ni! - Skål!
Rom är bra att promenera i, men ännu bättre att sitta och dricka vin i.
- Så sant. - Det säger du om alla städer.
Nej, för det stämmer inte.
- Bäst att promenera i är Venezia. - Jag älskar Venedig!
- Ska vi åka dit? - Till Venedig?
Ja, att åka till Venezia är aldrig fel.
- Jag har en god vän med hotell där. - Var har du inte en vän med hotell?
Vi håller oss till planen och åker till Toscana, tycker jag.
Venedig är världens mest speciella stad. Italiens juvel.
"Italiens juvel."
Letade inte killen i "Alkemisten" efter skatter?
Vi får vägledning av universum!
Eller av en gatukonstnär. - Inget illa ment, förstås!
Jag säger att det är ett tecken, och det är min möhippa.
Domaren, ska ni kanske avslå det här?
Struntprat! Jag är bärare av bandet, så jag bestämmer.
Ny plan: Andiamo a Venezia!
Finns det plats för sömn i den nya planen?
Kan en möhippa gå och lägga sig 18.00?
- Absolut. - Det är vanligt.
Okej, då åker vi tidigt i morgon bitti.
Bellissima.
Till den vackra damen.
- Du är verkligen sexigare i Italien. - Det är som att se sig i spegeln!
Tack.
Varifrån går Venedigtåget?
Vi ska...
Ciao, ragazze!
- Prima classe? - Absolut. Första klass.
- Vart ska ni? - Till Venedig.
Utmärkt. Ska vi hjälpa er med väskorna?
Tillåt oss...
Venezia. Ni har gott om tid.
- Så vänligt. Dela på det här. - Tack så mycket.
- Var står det Venedig? - Jag kan inte läsa nåt av det där...
Ursäkta mig... Det är dags att vakna, vi är framme.
Fyra sovande skönheter! Välkomna till Venedig.
- Tack så mycket. - Ingen orsak.
Dags att röra på sig.
- Diane, kan du ge mig handväskan? - Ett ögonblick.
Herregud, den är inte här...
Var är den då?
- Är allt som det ska? - Jag hittar inte min handväska.
Min är kvar. Men skadeglädje är alltid fult...
- Tror ni att den är stulen? - Jag har inte sett nån gå förbi.
- Är du säker på att du la den häruppe? - Jag tror att jag gjorde det.
Vänta lite...
Tack. Jag blev så rädd att nån hade rånat oss.
- Var hämtar vi ut vårt bagage? - Hämtar ut?
Det vi gav till bärarna i Rom.
Jag beklagar, men vi har inga bärare.
När slutade ni med bärare?
1976.
Inte konstigt att dricksen förvånade dem.
Det händer nog inte dagligen att de får betalt för att stjäla bagage.
Jag kan bara inte tro det. Den väskan får jag inte tappa bort.
- Det är tråkigt, men inte hela världen. - Ni fattar inte.
- Det är bra att förnya garderoben ibland. - Allting går att ersätta.
Nej, inte allt.
Du överdriver allvaret i det här.
Jag hade Harrys aska i väskan.
Vad säger du?!
Har du kånkat med Harrys aska till en möhippa?
- Är du galen? - "Ha honom inte i garderoben", sa du ju!
- Så du tog med honom till Italien? - I en polletterad väska?
- Är det ens lagligt? - Frågar du mig?!
- Buongiorno. - Buongiorno.
Hej.
Nu har vi skrivit en rapport.
Okej, och...
- Om nåt dyker upp, hör vi av oss. - Är det allt?
Vi har suttit här i två timmar, är det allt vi får för det?
Nej, det är inte allt.
- Jag tycker mycket synd om er. - Tycker ni synd om oss?
- Vi behöver ingen manlig medkänsla. - Ert slappa polisarbete räcker bra.
Jag undrar... Rent hypotetiskt, om ni hittar väskorna, går ni igenom dem då?
Jag har inte för vana att gå igenom en dams ägodelar.
Det låter bra. Tack än en gång.
Ett ögonblick, signora.
Er klänning.
Herregud... Just det, min klänning. Tack så väldigt mycket.
- Ska ni gifta er här? - Nej, resan är min möhippa.
- Mina vänner handlade med mig i Rom. - Era vänner är trevliga.
Också den kritiska.
Signora...
Innan ni går...ta en sån här.
Så vi slipper ses igen.
Tack, den har vi säkert nytta av nu!
Lagligt är det inte, den saken är säker.
- Hur tänkte du? - Han ville ju alltid besöka Italien.
Vilken gullig tanke.
- Och galen. - Nu förstår jag det.
En bra sak är att man rör sig lättare när man slipper släpa på bagage.
Tala för dig själv. Det är ett helt träningspass att släpa på den här.
Kommer ni ihåg i "Alkemisten" när killen blir rånad och förlorar allt?
- Jag känner inte alls med honom just nu. - Inte jag heller.
Han sa att han hade ett val. Att se sig som offer för en tjuv...
Eller som en äventyrare som sökte en skatt.
- Vi är ju offer för en tjuv! - Men vi är också äventyrare.
Hej, Sofia!
Välkommen tillbaka. - Jag försäkrar att ni är i goda händer nu, mina damer.
- Min farbror gör allt för Vivian. - Det var rart sagt.
Ni har tur. Vi skulle ha haft bröllop här i helgen, men det blev inställt -
- så våra bästa rum är lediga.
- Ett inställt bröllop? - Ja, mycket dramatiskt, alltihop.
Skrik och tårar... och en brudklänning i lågor.
Det här är vår butik. De väntar er.
Jag har en likadan i blått...
- Era nycklar. Ni är säkert trötta. - Tack.
Hälsa din farbror när du träffar honom.
Det ska jag. Och om det är nåt annat ni behöver, så är det bara att fråga.
- Tack så mycket. - Ciao.
Så hennes farbror skulle göra allt för dig?
För femton år sen skulle jag ha gjort allt för honom.
- Rent sexuellt. - Tack för förtydligandet!
Han är orsaken till min knäledsprotes.
- Vilken hängivenhet! - Vilken uppoffring!
Våra dagars moder Teresa!
Den delen av moder Teresas historia hör man sällan talas om...
Hon gjorde mer än bad böner på knä.
Hjälp att glömma allt trassel. Salute.
Det underlättar.
Jag kunde inte undgå att höra. Vad är det för trassel ni har råkat ut för?
En incident på stationen. Mina vänner och jag fick vårt bagage stulet.
Det låter som nåt värre än en incident. Allt bagage? Pengar, pass?
Hallå där... Hur dum tror ni att jag är?
- Fantastiskt. - Den låter jag ingen ta.
Ja, det skulle nog kräva en enorm fingerfärdighet.
Eftersom vi leker "visar ni, visar jag"...
Stilla, mitt hjärta.
Jag säger bara att du inte ska stressa.
Jag är på driving rangen, det är bara snäppet jobbigare än en tupplur.
Och du, ska jag inte komma över och ansluta mig till er, trots allt?
Vi har redan pratat om det. Det är för riskabelt.
Jag vet, jag tänkte bara...
- I morgon ska vi till La Toscana. - La Toscana?
Landskapet!
Jag trodde att du pratade om restaurangen på San Vicente.
Varför skulle jag prata om en restaurang på San Vicente när jag är i Italien?
- Eataly? - Va?
Eataly. Restaurangen i Century City.
Jag drar restaurangskämt på grund av min stränga diet.
Okej, jag fattar.
När man måste förklara sina skämt blir de inte lika roliga.
Kan du inte dra ned på restaurangskämten?
- Jag skämtar inte om ballongvidgningar. - Om du ändå ville göra det.
En möhippa ute på resa? Senast jag hörde om nåt sånt var nog för...tjugo år sen.
Men varför inte?
Uppriktigt sagt är det så jag vill leva livet.
- Med en möhippa på resa? - Javisst.
Där varje dag präglas av "visst".
En kort stund tyckte jag att du sa "varje dag präglas av vin", och det lät bra.
- Det är ingen dum kombination. - Vin och visst?
- Det ska jag kalla min självbiografi. - Jag lovar att köpa en förstaupplaga.
Bra.
Titta... Man kan inte lämna henne en sekund!
De är som flugor på en sockerbit.
- Ciao! - Hej...
God kväll.
- Det här är Ousmane. - Verkligen trevligt att träffas.
Vem av er är den blivande bruden?
- Definitivt inte jag. - Hon kommer strax.
Så spännande för er allihop. Och så roligt att vi kan äta middag ihop i kväll.
- I kväll? - Ja, jag har gjort middagsplaner för oss.
- Trevligt. - Det blir... - Vad kallade du det?
"En genuin italiensk upplevelse."
Pratar vi om Olive Garden?
Förlåt mig.
Ni kommer att gilla det. Bra mat, trevliga människor.
Och inga problem med att fyra främmande kvinnor plötsligt dyker upp?
I Italien finns det alltid plats för främmande vackra kvinnor.
Det där kan han.
Jag blir tyvärr tvungen att köpa lite nya underkläder.
Stackare. Vi är ju snart gifta, så försök hitta nåt i flanell -
- eller stadig polyester...;)
Lol. Hur är det i New York?
Staden saknar dig.
Kanske nån i staden också?
Jag sätter ihop en enkät och återkommer i frågan.
Har ni sett?
Herregud!
- Möhippemiddagen fixade du snabbt! - Det var lättare än man skulle tro.
Och det blev till och med ett band! Titta!
Hoppas att du gillar italiensk musik.
Hallå där...
Vi gick in till juveleraren, och innan vi visste ordet av var vi förlovade.
- Det tycker jag var oerhört romantiskt. - Tack. Är du gift?
Nej. Men jag har gjort den resan.
- Var den inte så trevlig? - Lite av en katastrof.
Fast allt var inte dåligt.
Är ni gifta, allihop?
Gift.
Inte gift, men inte singel.
- Du dejtar... - Allvarligt menad pojkvän.
Jag vet inte. Pojkvän och flickvän, det låter så larvigt.
Som i skolan. Jag är för gammal för att vara nåns flickvän.
Skojar du? Att vara nåns flickvän är ju det bästa som finns.
- Det stämmer inte. - Jo, det är sexigt och spännande.
Det finns nån man älskar och prioriterar, men man har ändå sitt eget liv.
Har du gett efter för konventionerna?
Man gör ett val. Man väljer att stanna, men kan ge sig iväg när man vill.
Och det är du som ska gifta dig?
Och du, då?
- Hon är den som är singel. - Det behövs en i varje grupp.
Och jag är den som måste springa till damernas...
- Vad gör du själv i Italien? - Filosoferar.
Jag har varit lärare i filosofi, men nu är jag en glad pensionär.
Det är därför jag kan tillbringa min tid så här.
- Ciao. - Ciao, chef.
Får jag presentera mina nya vänner: Sharon, Diane, Vivian.
- Så vänligt att göra plats för oss. - Det är bara roligt.
Låt oss fortsätta med lite prosecco.
Det förbereder gommen.
- Tack. - Ingen orsak.
- Vad har fört er till Venedig? - En rad oförutsedda händelser.
Det är livets krydda.
Jag gick vilse...
Oj! Det händer mycket i bystområdet!
- Är jag för uppklädd? - Nej, absolut inte.
Vänta lite...
Caroleena?
Gianni?
Gianni, är det du?
Ja!
Otroligt. Vad gör du här?
Jag bor här. Det här är min kockskola.
- Vänta nu... Är det Gianni? - Den Gianni?
- Inte Gianni, väl?! - Varken tjock eller flintis.
Jag har hört talas om dina köttbullar.
Helt otroligt. Och se på dig!
Klänningen är ny, och kanske lite för djärv för kvällens aktiviteter.
- Men jag ville ha roligt! - Du är så snygg.
Tack.
Det här är bara otroligt.
Tack. - Vi börjar med en amuse-bouche.
Här finns nog en bouche som redan är amuserad.
Smaklig måltid. Jag måste...
Det bara snurrar. Det finns så mycket som jag vill stoppa i munnen på dig.
Er cacciucco får inte bli för het.
- Det är nog så dags. - Till och med min cacciucco är för het.
Min med.
Vilken god mat.
Jag fattar det inte. Hur stor var chansen?
Om jag skrev en bok, skulle du ligga med honom bara för att få receptet på såsen.
Dryckesoffer...
- Jag har nog fått tillräckligt. - Kom igen, det är din möhippa.
Och snart blir det ännu mer lustigheter.
- Det här blir ju skojigt. - Väldigt Christian Grey.
Herregud!
Kör hårt!
Nån gång ska vara den första.
Jag tänkte gå en sväng längs kajen. Du kanske vill följa med...?
Jag måste nog snart gå och lägga mig.
Är du inte gammal nog att bestämma själv?
- Ska vi kalla det för en komplimang? - Ja, helst. Tack.
Nå...?
Hej då, Sharon.
Ursäkta, signora. Chef Gianni hälsar att ni är välkommen att titta på hans cucina.
- Titta på hans cucina? - Det betyder kök.
Det är säkert stort. Det är ju en restaurangskola!
- Bra. Ni är välkommen när som helst. - Så gulligt av honom!
Hälsa att hon gärna kommer.
- Helst flera gånger! - Herregud...
Men är du...?
Jag vill gärna se hans cucina.
Gå då. Men gör ingenting som jag skulle göra.
Det låter som ett gott råd.
Det är bara ett kök.
Visst.
"Och sen var de två."
- Agatha Christie. - Precis.
Jösses...
Vilken dag det har varit. Det här...
- Det stulna bagaget... - Vem tappar bort en urna med aska?
Vissa lik ska kanske aldrig lämna garderoben.
Herregud...
Och du?
Vigd. Vigslad!
Mitt...
Mitt soloframträdande närmar sig finalen.
Obegripligt.
Särskilt för mig.
- Det vet jag att det är. - Lägg av, jag kan väl inte döma nån.
Först tyckte jag ju det, men nu tycker jag att det du gör är jäkligt sanslöst.
Och jag gläds verkligen med dig.
- Du är full. - Nej! Nej, jag menar allvar.
Kanske lite, men jag menar ändå allvar.
Hur lyckas du? Du rev sönder regelboken och har aldrig sett tillbaka.
Du är den modigaste jag känner.
Och jag är så glad över att ha dig som vän.
- Du är definitivt full. - Du kan inte ens ta en komplimang.
Men det är sant. Jag skulle aldrig våga göra det du gör.
Det var snällt sagt.
- Det var väldigt snällt sagt. - Tack.
Vilken rolig resa det är.
Om du inte hade förlovat dig, vet jag inte om jag nånsin hade fått uppleva Italien.
Och vad tycker du?
Jag fattar knappt att jag nästan missade det här.
Jag undrar bara en sak...
Hur ska vi klanta till det nu?
Inte vet jag, men om vi gör ungefär som hittills -
- längtar jag nästan!
Men först...nattinatti.
Ja. Jag behöver min skönhetssömn.
Det här händer liksom inte utan hjälp på traven.
Ja, det har nog krävt många skickliga hantverkare.
De har snart organiserat sig!
"Av alla barer i alla städer i hela världen" -
- "besöker hon min."
"Casablanca". Kommer du ihåg?
Ja.
Första gången var med dig.
Va? Var det?
Nej, jag menar filmen. Som jag såg filmen.
Kom vi nånsin ända till slutet?
Det var det jag gillade bäst. Inte slutet, utan att vi...
Den här gången förstod jag.
Jag skulle vilja att du förklarade en sak.
Du bor på en plats där det inte finns några vägar -
- men du har en skåpbil i köket.
Ja. Det är knasigt.
Det är därför det blir nåt extra.
Jag trodde att den skulle väcka reslusten, men jag blev bara glad över att vara här.
Jag fattar.
- Du har ett underbart ställe här. - Tack.
Du är väl också fortfarande chef?
Ja.
Det märks.
- Gör det? - Helt klart.
Din aura.
I köket lever man i nuet. I ögonblicket.
Det förstår du. Man kan inte oroa sig över gårdagen...
Morgondagen...
Grappa.
Man ska leva gott den dag som är.
Salute.
A tavola non si invecchia. Det betyder: "Vid bordet"...
..."åldras man inte."
- Känner du till det talesättet? - Det sitter på väggen i min restaurang.
Är det sant?
Det är ett tecken.
Ingen har ett leende som ditt.
Det har jag aldrig glömt.
- Per favore... Kan vi ta en bild? - Ja.
Du är så snygg.
Du ser inte heller så tokig ut.
Hur länge stannar du i Venezia?
Vi åker tyvärr i morgon.
Då får vi göra det mesta av den natt vi har.
Säg till när du blir trött.
Jag kan hålla på hela natten.
Mamma mia!
Stå stilla!
Vad håller du på med?
Mig.
- Signora Brudtärna. - Fan också.
- Ni är mitt ute på kanalen. - Har man sett...
Låt mig förtydliga att det jag sa tidigare om att ni var lat...
...tar jag tillbaka.
Sa du att han var lat? Varför i hela friden då?
Jag trodde faktiskt inte att vi skulle ses mer.
Kan vi möjligen få bogsering?
Kanske kan damen simma in till kajen med er.
- Du ser ju hur lat han är. - Jag hörde.
Lyckad natt?
Inga frågor.
Du, då?
Dito.
Vi gjorde pasta.
I en skåpbil.
Jag gjorde pasta.
I en båt.
Hej!
- Vad roligt vi hade i går kväll. - Ge mig en minut.
Se där vem som har vaknat.
God morgon.
- Vad har hänt? - Sharon är nog i ännu sämre skick.
Buongiorno!
Biscotti...
Du var överraskande pigg.
Enligt Halo var min sömnpoäng 96.
Ni måste sluta skrika.
Ska vi inte ändra på planerna och stanna här en natt till?
Nej!
- Nu väntar Toscana. - Hoppa på tåget igen?
- Glöm tåget, där blev vi ju rånade. - Tekniskt sett var det på stationen.
Tekniskt sett gav vi bort våra saker på stationen.
- Kaffe? - Ja tack.
Tack.
FLORENS 131
- Gianni har messat. - Den jäveln!
Ni förstår inte. Han har skickat en massa bilder från i går kväll.
- Och? - Pratar vi om såna där nakenbilder?
Är du galen? Nej!
Men Bruce kommer att se dem, de förs över till min padda.
Herregud!
På sin knäppa brutna engelska har han skrivit -
- hur snäll jag var som gned hans deg.
Och att hans kväll slutade på bästa sätt.
Helvete. Jag måste ringa Bruce.
Varför går det inte fram?
Fortfarande ingen signal.
- Var det helt oskyldigt? - Ja!
Vi flörtade lite, men jag...
...gned inte hans deg.
Nej!
- Och köttbullarna? - Jag menar allvar.
- Men ville du? - Nej.
Jag ville bara ha lite kul. Det kan jag inte när Bruce är med.
- Självklart inte. - Inte på det sättet.
Utan hur då?
Slippa vara rädd att min man ska falla död till marken när som helst.
För vad skulle jag ha för liv då?
Det är en sak att förlora restaurangen, men jag får inte förlora Bruce.
Okej, bästa vänner talar klarspråk. Du vet väl vad det handlar om?
Vadå?
Du är så rädd för att Bruce ska dö att du hindrar er båda från att leva.
Han är säkert jätteglad över att du är på resa.
Fängelsevakten har lämnat sin post.
Han njuter nog av en första gnutta frihet.
- Låt honom få en bit bacon ibland. - Det handlar inte om det.
Det är exakt vad det handlar om, men det kan inte du se.
- Vill du höra sanningen? - "Du orkar inte med sanningen."
Förlåt.
Sanningen är att vid nån tidpunkt kommer Bruce kanske inte att finnas kvar.
Och ingen av oss vill se dig tänka tillbaka -
- och inse hur mycket tid du slösat bort på att vara rädd.
Så lägg av med det.
- Viv! - Där satt den.
Vi säger det för din skull. Du har en underbar man som älskar dig.
Ni lever och ni är lyckliga.
Försök inte kontrollera det du inte kan. Livet är oförutsägbart.
Och överraskningar är livets krydda.
Vi är oskadda. Allt gick bra.
Ja, överraskningar, inte sant?
- Alla bilar har väl reservdäck? - Inte den.
Jag har aldrig liftat förr.
Min erfarenhet är begränsad, men det går lättare på trafikerade vägar!
Tänk positivt: det regnar inte.
- Varför frestar du ödet? - Ödet existerar inte, minns du väl?
Är det för tidigt att diskutera vem vi ska äta upp först?
Det vet vi nog ändå.
Hallå...
- Det här är verkligen inte bra. - Vi vet.
- Jag menar verkligen inte bra. - Tack för den splitt nya informationen.
Vi måste ta oss till Toscana.
Men det är ju ingen panik.
Vi har ingen tid att passa. Vi kan slappna av.
Jag är avslappnad, men vi måste börja gå nu.
Gå?
Till Toscana?
Om vi går nu, kan vi vara framme i morgon bitti, så sätt lite fart.
- Låt oss inte börja... - Jo! Låt oss börja!
För jag är trött på slappandet, okej? Vi fick punka, men vi hinner fortfarande.
- Lugna dig. - Nej. Vi måste ta oss till Toscana!
Och vi kommer ju inte närmare så här!
Diane, lugna dig, jag menar det.
Jag är lugn, och jag kommer att vara ännu lugnare i Toscana.
Vad är det?
Vad var det där för blick? Vad fan är det som pågår?
- Vi får nog berätta det? - Berätta vadå?
- Det tycker inte jag. - Jo!
- Nu måste vi ju det. - Ja, det måste ni. Vad är det här?
Jo...
...vi måste till Toscana, för Arthur är där och ni ska gifta er i morgon.
Hur sa?
Han ville befria dig från slitet -
- så när han hörde talas om resan, fick han en idé.
Det var omtänksamt och rart -
- men vi sabbar alltihop genom att dö längs vägen.
- Vänta nu... Är Arthur i Toscana? - Ja. Och alla andra har också.
Allt är iordningställt och klart, du behöver inte göra nåt.
Bara dyka upp - och det var vårt ansvar.
Och vi kommer att leverera, för bröllopet är i morgon förmiddag.
Överraskning...!
Hon säger inget.
- Tror ni att hon är arg? - Kanske lite chockad. - Viv?
Vad tänker du på, Slim?
Fan!!
Nu pratar hon i alla fall.
Ett överraskningsbröllop och det går så här. Är inte det ett tecken?
Ett tydligt tecken på att alltihop är dömt att misslyckas?
- Nej, inte alls. - Vi kommer att ta oss dit.
Ja, för när som helst kommer en bil att dyka upp på vägen, och då löser det sig.
Och annars? För det känns som om hela världen gaddar ihop sig mot mig.
Kanske är det inte meningen att vi ska gifta oss.
Jag ska kanske sluta ignorera alla varningstecken.
- Håll tyst ett ögonblick. - Nej, hon har en poäng.
Hör ni?
- Vadå? - Jag kan inte...
Herregud, titta!
En bil!
- Okej. - Herregud...
- Sätt fart, tjejer! Vi ska på bröllop! - Låt honom inte köra förbi.
Snacka om tecken.
Turen har vänt.
Tack, gode Gud.
Konstapeln...
- Hej! - Hej.
Buonasera, signore. Cosa sta succedendo?
Va?
Vi bara...
Sakta i backarna...
- Parlate italiano? - Nej...
Ni är ju otroliga. Som av en slump kör det förbi en biffig polis.
- Sätt igång. Ta av dig skjortan. - Va? Nej, nej...
Vill du börja med byxorna?
Aha, jag ska hjälpa till.
- Visa oss ditt dolda vapen. - Nej, Viv. Sluta.
- Strunta i henne. - Det är ingen strippa.
Säkert!
Vi beklagar, men det där är vår bil och vi har inget reservhjul -
- så vi liftar.
Hitchhike? Då förstår jag precis.
Det var ett hederligt misstag.
Till mitt försvar har ni radat upp överraskningar.
Och ni såg honom...
Det var ett tag sen sist, men det fanns drag av exotisk dansare över honom.
Han har nog valt fel yrke.
Visst har det varit en fin resa?
Men vi förlorade förnuftet längs vägen.
Tror vi att vi är Rolling Stones och kan fortsätta rocka i evighet?
Det här behövde faktiskt hända.
Det är universum som sätter stopp för Arthur och mig en gång för alla.
Bästa vänner talar klarspråk.
Sluta tro att universum och ödet ligger bakom allt.
- Du gör ett val. - Va?
Vi är inte ute och reser på grund av ödet -
- utan för att vi har varit bästa vänner i femtio år.
Vi stöttar varandra.
Vi är inte här på grund av ödet, utan den kärlek vi hyser till varandra.
- Den och Lufthansas fina personal. - Det var en trevlig flygning.
Du gifter dig inte med Arthur på grund av ödet -
- utan för att du har gjort det nödvändiga grundarbetet.
För att du har överlämnat dig till honom. Älskar honom.
Det är stort och du ska vara stolt över det.
Kloka ord. Du borde absolut lyssna på henne.
- Jaså? - Men inte du?
Det är lite annorlunda för mig.
Herregud... Så börjas det igen.
- Låt mig ta fram min lilla violin... - Va?!
Bästa vänner talar klarspråk.
- Du spelar alltid offer. - Vad pratar du om?
"Jag är gravid, så det går inte."
"Jag är gift, så det går inte."
"Jag kan inte ens försöka, för jag står på näsan."
Du har alltid en anledning att inte göra saker.
Det räcker nu.
Jag fattar. Okej.
Vadå?
Okej. Jag fattar. Och ni har rätt.
Okej. Bra.
- Och nu jag. Klarspråk. - Va?
Uppriktigt sagt, tycker jag att du sköter dig bra.
Ja. Jag har inget att bidra med.
Du älskade i en båttaxi i Venedig. Du har haft ett fantastiskt liv.
Men köp ingen ny katt.
Nej. Och så är det med det.
"Vi kommer alltid att ha Venedig." Är det rätt?
Paris.
"Vi kommer alltid att ha Paris." Ur "Casablanca".
Men Venedig funkar också.
- Okej. - Herregud.
Efter en god natts sömn känns det säkert bättre.
Lyckligtvis är det inte aktuellt.
Vad har vi här?
Är det inte signora Bråkmakare.
Ni igen...?
Jag skulle kunna säga detsamma.
- Jag har dåliga nyheter. - Blir det inte färskpressad juice i dag?
- Humor. Har ni ingen sån? - Han gillar dig allt bättre.
Rico!
Titta vad han har fått från järnvägen.
- Den lämnades in med er adresslapp. - Herregud...
Det är inte klokt.
- Askan? - Vet ni om att det är olagligt?
- Vi anande nåt sånt. - Mitt bröllop är dödsdömt.
Bröllop? Var inte resan er möhippa?
- Ett överraskningsbröllop. - Hennes första.
- Jag beklagar. - Ni behöver inte vara hånfull.
Jag menar det.
Fast jag önskar att jag hade missat mitt första bröllop.
- Det är kanske en välsignelse. - Nej, det här var ödesbestämt.
Fast tydligen inte. Vi skulle bara misslyckas.
Jag passar inte som gift, det vet vi alla.
Polischefen, känns det bra att närvara när vår väns drömbröllop går i spillror?
Nej, faktiskt inte. Men livet är inte alltid rättvist.
Och det känns inte alltid bra. Men vad kan jag göra åt saken?
Ingen tror nånsin att de kan göra nåt. Jag är så trött på att höra det.
Alla slår ut med armarna och säger att "det var väl inte meningen".
Patetiskt.
Ni är polischef. Jag vägrar tro att ni inte valde bana för att göra skillnad.
Tänkte ni inte på er själv som en av de goda, en hjälte?
Men numera säger ni att sånt är livet!
Nej. Livet är vad man gör det till.
Så gör nåt. Gör nåt modigt och oväntat.
Men gör nåt, för ni har fyra kvinnor i en cell -
- som desperat hoppas på ett skäl att tro att det fortfarande finns skäl att tro.
Så gör nåt för helvete, för det här är inte slutet på den förbaskade historien!
Jag har en idé.
Släpper ni ut oss?
- Säg att den klockan går för fort! - Inget i det här landet går fort!
Polischefen...
Jag har en passagerare som behöver hoppa av i förtid.
Skulle det vara möjligt?
För det krävs tillstånd.
Eller...
...ett extra speciellt polistillstånd!
Jag vet ett ställe.
Kör!
- Kör. - Det här klarar du.
Försiktigt!
Jag får inte upp den.
Locket sitter fast.
Jag får inte...upp den.
Jag gjorde det!
- Han var en sån fin människa. - Det var han.
- Jag älskade honom så mycket. - Och han älskade dig.
Det här skulle väl han ha gillat? Allt utom delen med fritt fall!
Tack.
- Jag visste direkt att jag gillade er. - För mig tog det lite längre tid.
Hur kan jag ersätta er?
Spara en dans åt mig, så är vi kvitt.
Tar ni med handklovarna, så är vi överens.
Buongiorno.
Bruden är här, Herren vare tack.
Jag heter Pasquale och jag är redo för bröllop.
Ställ er i kö, hon är upptagen.
Jag sover, jag andas, jag drömmer om ert bröllop. Jag lever för att genomföra det!
- Det är mitt syre. - Så trevligt. Tack.
Men tror ni kanske att vi ska sätta fart?
Sì, sì, sì, andiamo. Det är som musik för mina öron.
Herregud...
Vi är lite försenade, men det är inget att oroa sig för.
Jag ska prata med brudgummen och återkommer strax.
Armando, visa damerna till rummet.
- Jag ska ringa Bruce. Jag kommer sen. - Okej, vi ses i Vivs rum.
Vi hann!
Inte nu, inte nu. En liten stund till bara.
Jag säger till när vi ska börja, okej?
Ciao, Pasquale.
Signor Arthur!
- Hur är det med sig? - Jag kan meddela att er brud har anlänt.
- Ska jag visa er till henne? - Det betyder väl otur att se henne innan.
Jag tror inte på tur, jag tror på kärlek.
Det är därför vi är här. Men när man har väntat så länge som jag...
- ...vad gör några minuter till? - Ni har så rätt.
Milde tid...
Den bästa utsikten hittills på resan.
Jag har saknat dig massor.
- Kommer de verkligen att slå till? - Det tror jag.
- Bra. Jag gillar bröllop. - Du är en sån romantiker.
Jag ska klä om nu.
Gör inte det. Jag älskar dig som du är.
Förbruka inte allt romantiskt redan nu. Vi har en lång dag framför oss.
Herregud... Å, Mitchell.
- Vad har du gjort? - Jag var chanslös när jag sett bilden.
- Den kan jag väl inte ha på mig i dag? - Enligt Donato är den perfetto för det.
Jag säger inte emot.
- Du är en riktig trixare. - Det är därför jag är här.
En trixare.
Å, Viv...
Titta bara...
- Så vacker du är. - Tycker du det?
- Tack. - Strålande.
Tack. Du med.
Är vi redo för det här?
- Hej. - Det är klänningen...
- Hur fick du tag på den? - Det var Mitchell.
- Den killen kan trolla! - Jag vet.
- Bruce svarar fortfarande inte. - Vad tråkigt.
Herregud, så fina ni är allihop.
Herregud... Varför är jag så nervös?
Det är bröllopsnerver, fullständigt normalt.
Nu ska det ske.
- Nu ska det ske. - Och det kommer att bli underbart.
Ni är världens bästa vänner, och jag hade inte kunnat önska mig en bättre möhippa.
Bra, för vi hade aldrig kunnat organisera nåt bättre.
- Ja, vi har levererat över vår förmåga. - Är nån förvånad?
Jag behöver en kram.
- Ni är mitt livs kärlekar, vet ni det? - Å... Vi älskar dig också.
Och jag älskar er allihop - men nu är det dags.
Nu hjälper vi dig med klänningen.
Här...
Hoppas det var mitt!
Det ena var absolut inte mitt.
Nu drar vi i gång.
Nu börjar vi - på allvar.
Då var det dags.
- Hjälp... - Vad är det?
Jag mår illa.
- Du vet väl vad det betyder? - Vadå?
Att du är gravid. Det var i alla fall vad det betydde på mitt bröllop.
Allvarligt talat... Vilket vansinne!
Hur kan jag ha gått med på det här? Det är inte klokt.
Självklart inte, men det är ju det som gör det så fantastiskt.
Att älska och bli älskad tillbaka räcker som anledning.
Se på dig. Se var vi är! Tänk på allt vi gått igenom - och att vi ändå står här!
Och du...
Du har aldrig följt med flocken, för du är din egen trumslagarpojke.
Så lita på ditt hjärta, Viv. Gör det!
För det leder dig alltid rätt.
Hon har rätt. Du förtjänar ett sagoslut, så nu ordnar vi det.
Det har du förtjänat, efter allt som hänt.
Och nu ligger ju alla problem bakom oss.
- Vi har ett problem. - Jag skulle aldrig ha sagt så...
Ingen fara, men det blir en liten paus.
- En paus? - Varför det?
Prästen är försvunnen.
Är prästen försvunnen?
Det var fel sorts tecken.
Låt gå. Jag hoppar in.
Va?
Jag kan förrätta vigseln.
- På allvar? - Ja. Jag kan viga er.
Varför vara domare, om man inte kan förödmjuka sig inför sina vänner?
Nu kör vi.
Nu försöker vi igen!
Börja om.
- Snygg räddning, ers nåd. - Du skulle bara veta.
Okej, då var det dags.
Det är dags.
Va?!
Det är min. Beklagar... Det är Bruce.
- Svara. - Jag ringer sen.
Svara!
Bruce? Hej...
Fortsätt bara. Fortsätt. Bara en pytteliten paus. Tack.
Jag har fått ditt sms.
Och dina bilder. Med dig och killen med degen.
- Det är inte som du tror. - Försöker du ge mig en ny infarkt?
Nej! Du får inte skämta om sånt!
Tro mig, när jag kommer hem ska allting bli väldigt annorlunda.
Vårt äventyr är inte slut. Jag skulle aldrig ha hindrat dig från att följa med.
Säkert?
Om jag kunde trolla, skulle jag rätta till det.
Du borde vara här. Det är så vackert.
Är det inte överdrivet mycket blommor?
Blommorna.
Det är en för mycket.
Det var bättre.
Herregud... Är du här?
Otroligt.
Jag tänkte inte missa chansen att gå mot altaret med dig.
Om du inte föredrar degkillen, förstås. Jag har hans nummer, ska jag ringa?
Sluta prata och kyss mig i stället!
Det här är Bruce.
Så skönt att han kom!
Då blir det officiellt.
- Snygg klänning. - Gillar du den?
Jag hittade den i garderoben.
Då står vi här allihop, och det är omtumlande -
- inte bara för att vi tillbringade gårdagsnatten i fängelse.
Utan för att jag har känt den här kvinnan sen vi var 19 -
- och jag trodde inte att någon man kunde få henne att vilja ingå äktenskap.
Men här står han -
- och han förtjänar att ha lyckats med den unika bragden -
- och att få sammanvigas med min älskade vän.
Först...
Får jag bara säga nåt helt kort?
Javisst. Det är din stora dag.
Får jag prata med dig som om jag inte var klädd så här -
- och du inte hade två ringar i fickan?
Visst.
Ska jag vara ärlig har jag aldrig velat vara nåns fru.
Jag har sett vigselringen som en kedja, en begränsande kedja med en enda länk.
Men det finns ingen gräns för min kärlek till dig.
Det har jag insett.
Och det är därför jag står här i dag.
Jag älskar dig. Jag vill flytta till New York med dig.
Promenera på gatorna, älska i parken. Fast inte i den skitiga delen!
I den rena delen med träd och gräs och inga kanyler!
Vi har levt ett helt liv på varsitt håll.
Nu måste vi lista ut hur man klämmer in en hel livstid på den tid vi har kvar.
Och det ska vi klara.
Det ska vi.
Jag väljer dig, Arthur Riley. Jag väljer dig.
I dag och varje dag.
Nu får du kyssa bruden.
- Va? Ska inte jag få säga nåt? - Jovisst. Ursäkta, jag rycktes med.
Och nu Arthurs slutplädering, löften eller vad det heter.
Du vill inte vara nån fru.
Att du inte vill vara gift var väl det du precis sa?
Ja, det var det väl.
En del av mig trodde att du ville gifta dig...
...men vem försökte jag lura?
Jag visste att du skulle göra så här. Helt säkert.
Vivian...
Jag behöver inte titeln make -
- och jag behöver inte äktenskapet för att veta att jag skulle välja dig varje dag.
Jag friade till dig när vi var 20-nånting.
Jag var så förbaskat kär att jag visste redan då att jag ville dela livet med dig.
Turen - eller ett gudomligt ingripande - såg till att vi fick kontakt igen.
Och jag känner likadant i dag.
Men lite annorlunda.
Jag älskar dig inte mindre.
Men jag tror att jag förstår dig lite bättre.
Du är...
...som ringen i min hand.
En sluten och perfekt cirkel helt på egen hand.
Och om du inte skulle vara fri att vara den du vill vara -
- så är du inte dig själv.
Och det är dig jag älskar.
Du är min perfekta cirkel.
Så om du ger mig ett nytt försök -
- vill jag ställa frågan på nytt.
Vivian...
Jag älskar dig av hela mitt hjärta, och det kommer aldrig att förändras.
Men jag måste få veta:
Vill du inte gifta dig med mig?
Inget skulle göra mig lyckligare.
Ni ska ju vänta tills jag säger till...
Alla struntar i det!
Må ni alltid älska varandra lika mycket som i dag.
Nu förklarar jag er för inte äkta makar.
Tack.
Otroligt... Han fattar!
Det gick.
Hela vägen!
- Vänta lite. - Vad är det?
Kliv upp igen.
Vänta lite...
Ett ögonblick bara.
Du sa saker därute om äktenskapet, som jag aldrig hört dig säga förr.
Kan vi pausa musiken helt kort?
Menade du att kärleken räcker som anledning? Eller var det bara prat?
- Är det verkligen rätt tid och plats? - Ja, det tycker jag.
- Okej, varför inte? Nu duger väl bra. - Det gör det.
För några dagar sen hade det kanske bara varit prat, men inte i dag.
När man är ung är det så lätt att tro på saker.
Man kan göra vad man vill, och allt är möjligt.
Sen blir man äldre...
...och livet gör en tystare.
Men vet du vad? Viskningarna hänger kvar.
Och om man lyssnar tillräckligt noga, hör man dem.
I mitt fall var det en resa med vänner.
Och jag hörde dem i konsten vi såg. - Minns ni konsten?
Och alla stunder vi delade.
Viskningarna växte i styrka, och allt började kännas mer möjligt.
Och nu står jag här inför mannen jag älskar.
I kretsen av mina bästa vänner.
Och allt jag ser är det jag har framför mig.
Ska jag säga vad jag tycker?
Jag tycker att kärleken är anledning nog -
- och att resten av livet börjar i dag.
- Så vad väntar vi på? - Jag väntar inte.
- Inte? - Jag är här.
Jag vet inte hur ska vi tolka det.
Tolka inget, haka bara på!
Och var tacksam över varje dag som bjuds.
Diane, jag har aldrig förr varit gift -
- för jag har aldrig träffat nån som fått mig att känna nån anledning till det.
Gå ingenstans.
Va?
Jag...
- Gratulerar. - Tack.
Nej...
Nej!
Är det sant?
- Diane... - Okej: ja.
Herregud. Ja.
Du är anledningen.
Vill du gifta dig med mig?
Jag frågar inte för att jag är gravid.
Ja, jag vill gifta mig med dig. Nu direkt.
Gratulerar!
Vad roligt!
Diane, din galning, tar du Mitchell till din äkta make -
- och låter honom älska dig i alla era dagar?
Ja.
Du ska säga: "Det gör jag."
Jaha.
Jag säger: "Ja, det gör jag."
Det får duga.
Beklagar.
Och Mitchell, tar du Diane, i allt hennes ljuvliga vansinne -
- till din äkta maka?
Det gör jag - äntligen!
Då förklarar jag er för äkta makar. - Du får kyssa bruden.
Ingen väntar på min signal.
Polischefen...
Hur är det möjligt att en kvinna på 70-nånting plötsligt gifter sig?
I Italien - dessutom.
Jo, hon tar kontrollen över sitt öde.
Jösses.
Jag älskar dig.
Vad gör hon?
Spring!
Nej, det får bli rask promenad.
Vad... Vad gör du?
Jag ska på en sån där smekmånad.
Men först ville jag bara fråga...
...vad ska vi göra härnäst?
Vet inte, men en sak är säker:
Vi ska inte låta ödet styra!
Bra!
Ni är underbara!
BOOK CLUB 2
Översättning: Ann Högman Svensk Medietext
Ansvarig utgivare: Rikard Eriksson, UIP AB