Det er så sært. Jeg lever ikke noget normalt liv.
Jeg gør normale ting.
Jeg er meget normal, men jeg har ikke noget normalt liv.
Selena Gomez er den person på Instagram, der har flest følgere.
Time Magazines 100 mest indflydelsesrige personer.
Selena Gomez fik tildelt Billboard Woman of the Year-prisen.
-Det er ret sejt. Hvordan føles det? -Det er fantastisk.
Det var overvældende med så stor succes så tidligt,
men jeg indså, at med den platform
kunne jeg skubbe projektøren over på det, jeg brænder for.
-Kære Selena... -Kære Selena...
Du udvidede din platform,
og skabte opmærksomhed om de sorte ledere, der arbejder for social retfærdighed.
Ved at dele din historie har du givet millioner håb om bedring.
Jeg tror på, at jeg er her af en årsag, der er større end mig selv.
Tak, fordi du giver mig en stemme, som jeg kan hjælpe andre med.
Dit mod inspirerede mig til at gøre noget.
Jeg er her for at opleve livet og dele det liv
og forhåbentlig få andre til at tro på noget større.
Og forhåbentlig få dem til at føle sig elsket.
Kære Selena...
Som barn tænkte jeg altid, at der var mere.
"Der er helt sikkert mere, og jeg vil se det og gøre det."
Jeg opvoksede i Texas, og min mor tog mig med på museer og i teateret.
Hun havde en ubesværet fantasi,
og det skulle jeg også have.
Det er jeg taknemmelig for, for nu er hele mit liv et skuespil.
Som barn elskede jeg skuespil.
Når jeg ser på mine ældre roller, griner jeg.
Jeg var jo bare et barn, der prøvede.
De andre drillede mig virkelig. Selvfølgelig.
Jeg er gummi, du er lim. Tag hendes duft og gør den til din.
Det var en stor del af mit liv, og det formede mig.
Det var bare så rent.
Jeg er hjemme.
Jeg lærte en hel masse. Alt det gode og dårlige, der fulgte med.
For i den periode
blev omverdenen interesseret i mit liv på en måde, jeg ikke brød mig om.
Giv os plads, tak.
Medierne og pressen blev overvældende.
Der var fotografer, der dukkede op ved studiet, og jeg blev så nervøs.
Jeg blev anspændt over at opleve det for første gang.
Jeg ville ikke være en overskrift.
Er det svært at være i rampelyset på den måde?
Alt i dit liv. Dit sociale liv. Hvor du tager hen, hvad du laver.
-Folk holder altid øje. -Ja. Det kan være lidt frustrerende.
LIVET EFTER TAYLENA
Det tog en drejning.
"JEG BEHØVER IKKE EN KÆRESTE!"
Folk begyndte at bruge mit privatliv.
Det tog mig mange år at få projektøren tilbage på det, jeg brænder for.
Når man samarbejder med Disney,
anerkender man, at man er en rollemodel for børn.
Jeg var lidt... Jeg vil ikke sige "kontrolleret".
Men man holdt øje med det materiale, jeg havde.
Jeg blev begrænset.
Du ligner hende.
Men så blev jeg ældre. Og jeg ville jo gerne blive ældre.
Giv mig den. Stop!
Men jeg tænkte også: "Jeg mister alt, hvis jeg siger eller gør det her.
Ingen ville se på mig på samme måde."
Men hvis jeg ville udvikle mig som kunstner,
var jeg nødt til at træffe beslutningerne.
Jeg udgav Revival, der var mit første album med Interscope.
Jeg kaldte albummet Revival, fordi jeg blomstrede op.
Jeg følte: "Wow, jeg må faktisk godt sige de her ting,
og det er okay nu. Jeg vil bare gerne tale om det."
Det var et vendepunkt. "Vi hører hende faktisk som kvinde.
En ung kvinde, der er ved at blive voksen, og som ikke længere er en lille pige."
Det var første gang, jeg var rå og sexet.
Det hjalp mig til at udvikle mig og blive set i et andet lys.
Med Revival følte jeg en styrke
i mig selv.
Og American Music Award går til...
Selena Gomez!
iHeartRadio Music Award går til...
...Selena Gomez.
Jeg fik en masse succes, men jeg var ikke okay.
Jeg vidste ikke hvorfor.
Men jeg vidste, at jeg følte ting mere intenst end andre mennesker.
-Føler du, at du blev fanget i... -Nej.
Jeg følte mig nærmest skyldig på grund af berømmelsen.
Folk ser en, der er i min position, og siger:
"Wow, de har bare styr på det hele. De lever det her fede liv."
Men privat er det noget helt andet?
Ja. Man er isoleret. Man... Folk kigger på en. Folk dømmer en.
Der er ingen værre følelse i verden.
Jeg indså, at ens psykiske helbred er lige så vigtigt som ens fysiske.
SELENA GOMEZ OM INSTAGRAM-TRÆTHED, PSYKISK HELBRED OG PAUSER
Det har gjort, at jeg har stor empati og medfølelse med folk, der lider.
Jeg kender til lidt af det, og jeg ved, hvordan det føles.
Folk siger, at musik er det universelle sprog.
Der er næsten ingen sprogbarrierer.
Det er en vigtig forbindelse og livline for mig og dem, jeg elsker.
Kære Selena.
Jeg er i Bogotá i Colombia, hvor jeg blev født.
"Min latinske familie er tæt knyttet.
Jeg har haft en god barndom."
Men da jeg gik på gymnasiet, begyndte jeg at blive syg.
Kære Selena. Jeg er fra Sayville i New York.
Det var et kvælende sted at vokse op.
Jeg blev meget tidligt det barn, der blev mobbet.
"Jeg var så lille, at jeg ikke kan huske, da det begyndte."
Frygten for, hvad der ville ske,
og hvem der ville gøre mig fortræd, optog flere år af mit liv.
I niende klasse begyndte jeg i terapi.
Min læge sagde til mig, at jeg havde angst.
Jeg kan huske, at min mor og jeg kørte hele byen rundt
til forskellige læger og homøopater for at finde ud af, hvad der var galt.
Men selv efter jeg fik konstateret depression,
kaldte min mor det stadig bare for "dyb tristhed".
Ingen vil tale om de ting i Colombia.
Min familie har altid støttet mig,
men det er svært for folk, der ikke kæmper med de her ting,
at forstå dem fuldt ud.
De ved ikke, hvordan det er, når man ikke kan få vejret,
og væggene lukker sig om en, når man har et angstanfald.
Et par år senere måtte jeg tage hjem fra college.
"Jeg forsvandt ned i et dybt og forfærdeligt hul."
Jeg kunne ikke noget selv. Jeg kunne ikke sove alene.
Jeg kunne ikke gå på toilettet alene. Jeg kunne ikke køre.
Jeg måtte i terapi i mit hjem, fordi jeg ikke kunne gå ud.
Senere samme år fik jeg konstateret leddegigt.
Min krop blev endnu en af mit sinds fjender.
Det blev bristepunktet. Jeg forsøgte at tage mit liv.
Jeg tog på college på Virginia Tech. Det er en stor skole.
35.000 studerende.
Det var vildt at være landsbyfyren blandt alle de mennesker.
Nogle gange blev jeg nervøs. Jeg havde altid været fan af dig.
Så når jeg mærkede angsten nærme sig,
satte jeg dit album Revival på, og så fik jeg det altid bedre.
Selena Gomez!
Så så jeg din takketale til American Music Awards.
Jeg havde alt, og jeg var ødelagt indeni.
Du talte om din egen kamp med din psyke.
-Og du sagde... -"Hvis du er ødelagt..."
...behøver det ikke at blive ved at være sådan.
Fantastisk.
Der stod du, en enormt berømt person,
og sagde: "Jeg har været igennem det og er kommet ud på den anden side."
"Jeg følte, at dine ord opsummerede mine følelser."
Jeg tænkte, at jeg ville mere.
Selena, du var så åben omkring din rejse,
at du satte gange i samtaler. Det hjalp meget.
Og det fik mig til at tænke.
Jeg ville gøre noget, der fik folk i Colombia til at indse,
at man ikke skal skamme sig over terapi.
Jeg begyndte at skrive om mine problemer og udgive artikler online
for at hele mig selv og finde orden i kaosset.
På mit sidste år stillede jeg op til homecoming court.
Alle skal vælge et emne, og jeg valgte selvmordsforebyggelse.
Jeg skulle gå ud foran 60.000 personer
og høre mit navn nævnt i forbindelse med selvmordsforebyggelse.
Og Jake Vail ledsaget af Faye Vail.
Mig. En genert dreng med angst.
Da du udsatte dig selv for fordømmelse, blev du min ledestjerne,
da jeg udsatte mig selv for angst i mit forsøg på at hjælpe andre.
"Det var på tide, at angsten ikke skulle styre mit liv."
Jeg føler, at verden ser mig igen.
Som om jeg ikke skjuler mig bag en diagnose som psykisk syg.
Nu er jeg selv psykolog og arbejder for psykisk helbred.
Jeg går på kandidatuddannelsen og sætter stadig fokus på psykisk helbred.
Nu kan jeg dele dit budskab. Jeg har venner fra hele verden.
Jeg er så taknemmelig, Selena.
Fordi du gav mig og verden håb ved at dele din kamp.
Selena, tak, fordi du viser folk, at det er muligt at få det bedre.
Og at der er hjælp, hvis man vil række ud.
Jeg elsker det her.
Jeg var hos en øjenlæge, da jeg var yngre.
Når man kommer til lægen,
tjekker de altid ens blodtryk og temperatur og den slags.
Og mit blodtryk var 155 over 100.
De sagde: "Du er faktisk nødt til at tage på skadestuen."
De tog nogle prøver. Jeg måtte overnatte der.
Og alt det endte ud med, at jeg har lupus.
Jeg forstod ikke helt, hvad det betød. Jeg vidste, det var en autoimmun sygdom.
Min krop kæmpede mod sig selv indeni.
Hvordan har I det?
Det var det mest surrealistiske af det, for jeg havde aldrig været træt.
Jeg var ung. Jeg havde det helt fint.
Så at høre en læge sige: "Ved du hvad?
Du kunne have fået et slagtilfælde på scenen. Du kunne være død."
Det var overvældende, men jeg lod det ikke synke ind.
Jeg nægtede at se det i øjnene.
Min vægt svingede vildt, fordi jeg tog visse slags medicin.
Den fangede folk selvfølgelig.
KRITISERET FOR LUPUSRELATERET VÆGTØGNING
De ventede bare på at finde noget, de kunne være efter mig med.
SELENA GOMEZ SIGER, AT FOLK VAR EFTER HENDE
PÅ GRUND AF VÆGTØGNING UNDER KAMPEN MOD LUPUS
Jeg blev hængt ud for min vægtøgning på grund af min lupus.
Jeg løj. Jeg gik online og delte et billede af mig selv,
hvor jeg sagde: "Det er lige meget."
"Jeg accepterer ikke det, I siger." Og mens jeg sad og delte de ting,
tudede jeg, for der er ingen, der fortjener at høre den slags.
Men jeg delte de her ting, om at det ikke gik mig på,
fordi det ikke skulle gå andre på, der oplever det samme.
At blive hængt ud for deres udseende eller hvem de er, eller hvem de elsker.
Det er bare så uretfærdigt.
Der er ingen, der fortjener at føle sig mindre værd.
Drej hovedet, Selena.
Da jeg var i starten af tyverne, blev min lupus slem,
og den angreb mine nyrer.
Det var skræmmende, for så handlede det om:
"Godt. Nu skal du have en nyretransplantation."
Jeg frygtede for mit liv.
Jeg ved, at der er vilde ventelister.
Det er en vanvittig proces. Det ville kræve så meget af mig,
og jeg var ikke sikker på, at jeg var klar.
En dag kom hun hjem og begyndte bare at græde.
Jeg spurgte, hvad der var galt. Og så fortalte hun mig det.
"Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Der er syv til ti års ventetid."
Og så væltede det bare ud. Jeg sagde: "Jeg bliver da testet."
Min bedste ven hedder Francia. Hun sagde: "Jeg lader mig teste."
Det blev hun inden for tre dage, og det var et match.
Det var et af de øjeblikke, hvor jeg følte, at nogen vågede over mig.
Jeg ved, at jeg var så heldig.
Jeg ved, at det er de færreste, det sker for,
og jeg kender godt udfaldet af nogle af de situationer og alvoren i dem.
Så jeg tager ikke let på, at det skete sådan for mig.
Helt ærligt
er det Francia, der bør få den her pris...
...for hun har reddet mit liv.
Undskyld.
Jeg vil aldrig stå i gæld til nogen, som jeg gør det til Francia.
Tanken, om at et andet menneske slet ikke var i tvivl om at være donor,
var ubeskriveligt overvældende.
Jeg fik en tatovering med hende.
Det er den dato, vi fik foretaget nyretransplantationen.
Det var nødt til at ske, som det gjorde, for at jeg kunne nå hertil.
Det var meningen, at jeg skulle igennem det, så jeg kan gøre noget for andre.
TORRANCE - CALIFORNIEN
Kære Selena. Vi har et bånd, der løber dybt i vores årer.
"Jeg er fra Texas ligesom dig, Selena."
Jeg var lige flyttet til Sydcalifornien med min nye mand og lille datter
for 20 år siden for at undervise i engelsk, matematik og fysik.
Mit liv føltes komplet, men så tog det hele en drejning.
Jeg begyndte at opleve besynderlige symptomer.
Jeg var desorienteret og kunne ikke tænke klart.
Jeg mistede mit hår. Jeg tog pludselig meget på.
Tiden gik, og det blev ikke bedre.
Heldigvis studerede jeg biologi,
så jeg vidste nok til at undersøge sagen selv.
Jeg kiggede på mine symptomer og holdt dem op mod mine fund
og krævede at blive tilset af en reumatolog.
Jeg ved ikke, hvordan du havde det, da du fik diagnosen,
men jeg var lettet.
"I det mindste havde min lidelse et navn."
Lupus.
Lupus er en usynlig sygdom.
Det ser ikke ud, som om der er noget galt med os.
Vi ser normale ud. Nuttede. Fantastiske.
Se lige dig på den røde løber. Du har sikkert hørt ting som:
"Er hun virkelig syg? Hun ser da rask ud."
Og det er vi.
Indtil vi ikke er.
Jeg oplevede et udbrud, der førte til seks måneder på intensiv.
Min lupus er systemisk, så den angreb mine nyrer.
Jeg var i dialyse i ni år.
Det fører mig til en den anden store ting, som vi har til fælles, Selena.
Vi har begge fået foretaget en nyretransplantation.
Wow.
Det er så vigtigt, at du taler åbent om sygdommen.
Som du ved, er de latinamerikanske og sorte samfundsgrupper hårdest ramt.
Det er så vigtigt, at vi har adgang til de nødvendige oplysninger,
så folk kan få den hjælp, de fortjener.
Nu arbejder jeg for Lupus Foundation of America.
Et af mine yndlingsarrangementer er vores årlige fest, An Evening of Hope.
Den giver lupuspatienter den støtte, jeg ville ønske, at jeg havde fået i starten.
"Det er årets største fest.
Ligesom dig..."
...er jeg blevet lupus' ansigt.
Jeg var en del af den første nationale kampagne,
der skulle skabe opmærksomhed.
JEG SER RASK UD, MEN FØLER MIG SYG. KAN JEG HAVE LUPUS?
Vi ved, at det, vi gør, er meget større end os.
Tak, fordi du taler åbent om vores lidelse.
Lupus er en grum fjende,
men det er en ære at slutte mig til dig i kampen.
Wow. Det havde jeg ikke forventet.
Det er fantastisk, Wendy. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Tak.
Jeg er meget sårbar. Jeg er meget følelsesladet.
Sangskrivning kan vække så mange følelser.
Det er rensende. Det er nærmest noget, jeg er nødt til.
Det er en udtryksform.
Så selv når jeg skriver en munter sang,
er der typisk også noget dystert i den. Det har jeg det fint med.
Jeg kan godt lide, at der er en dybde i min musik, så folk skal tænke:
"Okay, hvad handler den om?" De skal selv finde ud af det.
De rammer faktisk som regel plet.
Hej. Jeg ville lige sige et par hurtige ting til jer.
SELENAGOMEZ EN BESKED FRA MIG
Jeg har ikke delt så mange ting.
Jeg har et had-kærligheds-forhold til de sociale medier.
Men under det seneste valg
var jeg lykkelig over at have min platform.
Ingen retfærdighed, ingen fred!
SOLIDARITET RETFÆRDIGHED FOR GEORGE
Ingen retfærdighed, ingen fred!
Der begyndte at ske mange interessante ting i verden og i vores land.
Det var afskyeligt. Det var farligt.
Det var alarmerende, og det havde at gøre med hudfarve.
DE ELSKER VORES KULTUR, MEN IKKE OS
VÆLT NEW YORK
Jeg måtte finde ud af, hvordan jeg kunne gøre noget.
Men de stemmer, der skulle høres, var ikke min.
Men jeg havde platformen.
Jeg hedder Ruby Bridges, og jeg vil gerne takke Selena
for den her mulighed for at tale direkte til jer.
Så jeg besluttede at give min platform
til de mennesker, der har levet det liv. Dem, der kender til det.
Vi mener, at papir ikke afgør ens menneskelighed,
og at etnicitet ikke afgør ens værdi.
Jeg kunne ikke have været mere tilfreds, for jeg lærte noget.
Det gjorde mig endnu mere opsat på at kæmpe for det, jeg tror på.
Kære Selena.
Du ved, at jeg har været aktivist
og har kæmpet for værdighed og ære for sorte transpersoner
gennem hele min karriere.
Lige efter college arbejdede jeg som journalist på en lille avis
i min hjemstat Georgia.
Som du nok kan forestille dig, var der ikke rigtig plads til,
at jeg kunne være der med al min autencitet som transperson.
"Transkønnede bliver udsat for diskrimination i vores samfund."
Det rammer os på arbejdspladsen, i skolerne, i forhold til myndighederne
og endda i vores egne hjem og lokalsamfund.
Jeg vidste, at jeg var nødt til at være fortaler og forkæmper for transkønnede.
Jeg begyndte at samarbejde med ledere af lokale fællesskaber i Atlanta.
Jeg blev national leder af Transgender Law Center,
der er landets største organisation ledet af transpersoner.
I 2018 blev jeg redaktør på Out Magazine...
"...og jeg var den første transperson,
der fik en ledende rolle på bladet."
RAQUEL WILLIS SKRIVER HISTORIE
Jeg var henrykt over at kunne udvide narrativet om vores samfundsgruppe.
Selena, jeg har altid følt, at du var et strålende lys.
Før mange delte en platform som en del af en trend,
rakte du din platform frem for at give en stemme
til de sorte ledere, der kæmper for social retfærdighed.
-Hvis gader er det? -Vores gader!
Som sorte transpersoner
står vi ikke bare over for den konstante trussel om myndighedernes overgreb
men også vold og diskrimination i vores egne lokalsamfund.
TRANSKÆRLIGHED
Den 13. juni 2020
gav du mig mulighed for at overtage din Instagram-konto.
Det var ikke nogen lille gestus. Du har jo et enormt globalt publikum
og har et af de højeste antal følgere på Instagram.
Jeg fik mulighed for at dele historien om sorte transaktivister
som Marsha P. Johnson og Miss Major.
Jeg kunne dele en liste over ressourcer, som ligesindede havde lavet,
over andre sorte transledere og -organisationer.
"Det gavnede ikke kun mig. Det gavnede hele vores bevægelse."
Efter jeg overtog din Instagram-konto, kunne jeg anvende min udvidede platform
til at støtte op om organiseringen af en historisk march her i Brooklyn.
Retfærdighed! Nu!
Vi kaldte den for Brooklyn Liberation.
Den fokuserede på at ære de sorte transpersoner, der har mistet livet.
-Jeg tror på jeres styrke! -Jeg tror på jeres styrke!
-Jeg tror på vores styrke! -Jeg tror...
Det var første gang, så mange mennesker havde samlet sig.
15.000 gik sammen for sorte transpersoner.
Jeg tror på sort transstyrke!
Det var et øjeblik uden fortilfælde, som jeg vil huske resten af mit liv.
"Ved at sætte sorte transpersoner fri, gør man alle fri."
Selena, tak, fordi du har vist os, hvordan man er en leder,
og for at gøre noget, da sorte transpersoner havde mest brug for det.
Indtil vi vinder! Indtil vi vinder!
Se, vi passer sammen.
Jeg har aldrig ønsket at være en, der er urørlig.
Min mor lærte mig, at der ikke er nogen, der er større
eller bedre eller værre.
Alle er ens, men vi er opvokset forskelligt.
Det er sådan, jeg ser mit liv.
Det er derfor, at mine fanmøder, der skal vare halvanden time,
typisk ender med at vare tre.
Og det passer. Det kan man undersøge.
Det er, fordi jeg kan have de her samtaler med mine fans,
som jeg ikke tror, at jeg ville kunne have haft,
hvis jeg var den her perfekte person.
Det er ikke bare fans. Det er mennesker. Og jeg elsker mennesker.
Selena, uden dit eksempel
ville jeg ikke have haft redskaberne til at tale om det her.
Jeg takker dig inderligt for at gøre manges kamp,
hvor vi føler, at vores kroppe og sind er ude af vores kontrol, synlig.
Kærlig hilsen Raquel.
Kærligst Wendy.
Med masser af kærlighed. Mariana.
Med beundring. Jake.
Jeg bruger alt, hvad jeg har, og gør så meget godt, som jeg kan.
Det er der, jeg har fundet ægte glæde.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith