Šausmīgi jocīgi. Es nedzīvoju parastu dzīvi.
Es daru parastas lietas.
Esmu ļoti parasta, taču nedzīvoju parastu dzīvi.
Selīnai Gomesai instagramā ir lielākais sekotāju skaits.
Žurnāla Time 100 ietekmīgākie pasaules cilvēki.
Selīnai Gomesai pasniedza Billboard balvu Gada sieviete.
-Forši. Kāda ir sajūta? -Neiedomājama.
Tik lieli panākumi tik jaunā vecumā bija pārbaudījums,
taču es sāku saprast, ka ar sev doto iespēju palīdzību
es varēju pievērst uzmanību tam, kas man tiešām rūp.
-Labdien, Selīna… -Labdien, Selīna…
Tu devi savu platformu,
atbalstot to melno līderu balsis, kas darbojas sociālā taisnīguma jomā.
Izstāstīdama savu stāstu,
Tu miljoniem cilvēku esi devusi cerību uz atlabšanu.
Es noteikti uzskatu, ka mans mērķis ir svarīgāks par mani.
Paldies, ka palīdzēji man gūt pārliecību, ko dot citiem.
Tava drosme iedvesmoja rīkoties arī mani.
Es gribu izzināt dzīvi, tajā dalīties
un, cerams, ļaut arī citiem noticēt kam lielākam
un sajusties mīlētiem.
Labdien, Selīna…
SELĪNA GOMESA
Bērnībā es teicu: "Ir jābūt kam vairāk."
Teicu: "Ir jābūt kam vairāk, un es gribu to redzēt un izdarīt."
Es uzaugu Teksasā, un mamma mani veda uz muzejiem un teātri.
Un viņai bija tāda neierobežota iztēle,
un viņa gribēja, lai ar tādu uzaugtu arī es.
Un par to es esmu pateicīga, jo tagad visa mana dzīve balstās iztēlē.
Bērnībā man patika tēlot.
Es skatos savus vecos ierakstus un smejos,
jo es vienkārši biju bērns, kas cenšas, saprotat?
Par mani šausmīgi smējās, jo kā lai nesmejas?
Es gumija, tu - līme. Ņem viņas smaku un pielīmē sev!
Tā bija ļoti liela manas dzīves daļa, kas palīdzēja man veidoties.
Tas bija ļoti tīri.
Esmu mājās!
Un es ļoti daudz uzzināju.
Gan par labo, gan slikto, kas tam nāca līdzi.
Tāpēc ka tajā laikā
radās šī interese par manu dzīvi, par ko es nebiju sajūsmā.
Lūdzu, ļaujiet paiet!
Mediji un prese sāka man atņemt spēkus.
Fotogrāfi ieradās arī filmēšanas laukumā,
un es sāku ļoti uztraukties.
Es ļoti satraucos, jo piedzīvoju to pirmoreiz.
Es negribēju nonākt virsrakstos.
Vai ir grūti būt uzmanības centrā?
Visa tava dzīve - sabiedriskā…
Kur tu ej, ko dari…
-Tevi vienmēr novēro. -Jā. Reizēm tas kaitina.
DZĪVE PĒC TEILĪNAS
Pēc šī pavērsiena…
"MAN PUISI NEVAJAG!"
…manu privāto dzīvi sāka izmantot daudz vairāk.
Un man vajadzēja daudzus gadus, lai pievērstu uzmanību tam,
kas man tiešām rūp.
Domāju, parakstot līgumu ar Disney,
cilvēks apzinās, ka kļūst par paraugu bērniem.
VEIVERLIJPLEISAS BURVJU SKOLA
Mani nedaudz… Es negribu teikt "kontrolēja".
Bet teiksim tā - "uzmanīja" manu materiālu.
Un es biju ļoti ierobežota.
Gluži kā viņa!
Bet tad, ziniet, es kļuvu vecāka.
Tāpēc saprotams, ka gribēju kļūt pieaugušāka.
Atdod! Beidz!
Taču es dzīvoju ar domu,
ka, ja pateikšu vai izdarīšu to vai to, es zaudēšu visu
un neviens mani vairs neuztvers kā agrāk.
Taču tajā pašā laikā, ja gribēju augt kā māksliniece,
man nācās šādus lēmumus pieņemt.
Jo es gribu izskatīties labi tevis dēļ Tevis dēļ
Es izlaidu Revival - savu pirmo ierakstu pie Interscope.
Ļauj man parādīt, cik lepna esmu Ka esmu tava
Tādu nosaukumu albumam devu tāpēc, ka jutos atdzimusi.
Nespēju apvaldīt savas rokas
Man bija sajūta: "Tā, oho! Es tiešām varu teikt tādas lietas,
un man to atļauj, tāpēc tagad par to runāšu."
Gribu tevi visu sev
Tas bija tas pagrieziena punkts, kad mani sadzirdēja kā sievieti.
Jaunu sievieti, kas sāk atplaukt
un vairs nav tā mazā meitenīte.
Pēc visa, kas piedzīvots Turpināt mīlēties
Tā bija pirmā reize, kad biju pikanta un seksīga.
Tas palīdzēja man augt. Palīdzēja tapt ieraudzītai citā gaismā.
Tāpēc Revival bija mana apjausma par varu
pašai pār sevi.
Un Amerikas Mūzikas balvu saņem…
Selīna Gomesa!
iHeartRadio Mūzikas balvu saņem…
Selīna Gomesa.
Man bija lieli panākumi, bet es nejutos labi.
Nezināju, kāpēc,
taču sapratu, ka pasauli izjūtu daudz spēcīgāk par citiem.
-Vai jūties kā sapinusies… -Nē.
Es gandrīz vai jutos vainīga par slavu.
Jo cilvēki, redzot kādu manos apstākļos, saka:
"Oho! Viņa visu ir atrisinājusi un var dzīvot šo foršo dzīvi."
Tātad privāti sajūta ir cita?
Jā. Cilvēks jūtas izolēts. Uz viņu…
Uz viņu skatās, viņu kritizē.
Sliktākas sajūtas pasaulē nav.
Un es sapratu, ka garīgā veselība ir tikpat svarīga kā fiziskā.
GOMESA PAR NOGURUMU NO INSTAGRAMA, LABU GARĪGO VESELĪBU
Tas man ļāvis sasniegt milzīgu empātiju
un līdzcietību pret cilvēkiem, kuri arī cieš mokas.
Tāpēc ka es par to šo to zinu un pazīstu šīs sajūtas.
MĪLU TEVI!
Saka, ka mūzika ir universāla valoda.
Valodas barjeras tur praktiski nepastāv.
Tāpēc tā ir milzīga, milzīga saikne un pavediens,
kas mani saista ar tiem, ko mīlu.
BOGOTA - KOLUMBIJA
Labdien, Selīna!
Es atrodos Bogotā Kolumbijā - pilsētā, kurā piedzimu.
"Esmu no ciešas latīņamerikāņu ģimenes.
Man bija lieliska bērnība."
Taču vidusskolā sāku slimot.
LONGAILENDA - ŅUJORKA
Labdien, Selīna. Esmu no Seivilas Ņujorkā.
Bērnība šai vietā bija smacējoša.
Nez kā es kļuvu par to bērnu, kuru jau no bērnības visi apceļ.
"No tik agras bērnības, ka vairs pat neatceros, kad tas sākās."
Bailes no tā, kas notiks tālāk,
kurš man nodarīs pāri, kļuva par daudzu gadu ikdienu.
Beidzot devītajā klasē es sāku ārstēties.
Ārsts man pateica: "Zini, tev ir trauksme."
Atceros, kā ar mammu apbraukājām visu pilsētu
pie dažādiem ārstiem un homeopātiem, lai saprastu, kas par vainu.
Taču pat pēc man uzstādītās diagnozes "depresija"
mamma to vienalga sauca par "lielām skumjām",
tāpēc ka Kolumbijā par tādām lietām neviens negrib runāt.
Ģimene mani vienmēr ir ļoti atbalstījusi,
taču cilvēkiem, kurus šādas problēmas neskar,
ir grūti tās saprast.
Viņi nezina to sajūtu, kad tev liekas, ka nespēj paelpot
un sienas sāk nākt tev virsū, jo tev ir panikas lēkme.
Pēc dažiem gadiem man bija jāatgriežas mājās no koledžas.
"Es iegrimu dziļā, briesmīgā melnumā."
Pati es neko nevarēju izdarīt.
Es viena nevarēju pagulēt.
Viena nevarēju aiziet uz tualeti. Nevarēju braukt ar mašīnu.
Psihiatrs nāca pie manis uz mājām, tāpēc ka nespēju iziet ārā.
Vēlāk tajā pašā gadā man atklāja reimatoīdo artrītu.
Mans ķermenis kļuva par vēl vienu mana prāta ienaidnieku.
Tas bija mans lūzuma punkts.
Es mēģināju izdarīt pašnāvību.
Koledžu apmeklēju Virdžīnijas Politehniskajā institūtā.
Tur mācās 35 000 cilvēku.
Cilvēkam no mazpilsētas būt starp tik daudziem cilvēkiem bija briesmīgi,
un reizēm mani pārņēma trauksme.
Es vienmēr esmu bijis Tavs fans.
Tāpēc ikreiz, kad jutu tuvojamies trauksmi,
es uzliku Tavu albumu Revival,
un tas vienmēr mani nomierināja.
Selīna Gomesa!
Tad redzēju Tavu runu Amerikas Mūzikas balvas ceremonijā.
Man bija viss, un iekšēji es biju pilnīgi salauzta.
Tu runāji par savām grūtībām ar garīgo veselību
-un pateici… -"Ja esi salauzts…"
…tev salauztam nav jāpaliek.
Es apstulbu.
Piepeši Tu, šis šausmīgi slavenais cilvēks,
pasaki "man arī tā bija, un es pilnībā tiku tam pāri".
"Likās, ka Tavi vārdi ideāli apraksta manas sajūtas."
Tad es sapratu, ka gribu darīt vairāk.
Selīna! Tu tik atklāti stāstīji par sevis piedzīvoto.
Tas ļāva sākt sarunu.
Tas ļoti palīdzēja.
Un lika man aizdomāties.
Es gribēju kaut ko darīt, lai kolumbieši saprastu,
ka par psihoterapiju nav jākaunas.
Es sāku rakstīt par savām problēmām un publicēju rakstus internetā,
lai palīdzētu pati sev un haosā atrastu kaut kādu kārtību.
Pēdējā gadā es kandidēju uz vietu absolventu uzņemšanas komitejā.
Tur katram ir jāizvirza sava platforma, un es izvēlējos pašnāvību novēršanu.
Man bija jāiziet 60 000 cilvēku priekšā
un jāizdzird mans vārds, saistīts ar pašnāvības novēršanu.
Un Džeiks Veils, kuru pavada Feja Veila.
Man, kautrīgajam puisim ar trauksmi.
Bet, Selīna, Tava gatavība izpelnīties nosodījumu,
runājot par terapiju, bija vadzvaigzne
manai gatavībai riskēt un nonākt paralizējošā trauksmes stāvoklī,
lai palīdzētu citiem, kas no tā cieš.
"Bija pienācis laiks neļaut pār manu dzīvi valdīt bailēm."
Es atkal jūtos pasaules ieraudzīta.
Ka man vairs nav jāslēpjas aiz garīgas slimības diagnozes.
Tagad es pati esmu psiholoģe un kaismīga garīgās veselības aktīviste.
Es mācos maģistrantūrā un turpinu iestāties par garīgo veselību.
Tagad varu izplatīt Tavu vēstījumu.
Man ir draugi no visas pasaules.
Esmu Tev tik ļoti pateicīgs, Selīna,
jo, pastāstot par savām grūtībām, Tu man un pasaulei devi cerību.
Selīna, paldies, ka cilvēkiem parādīji: atlabt ir iespējams
un palīdzība ir pieejama, ja vien pats to meklē.
Brīnišķīgi.
Kad biju jaunāka, es aizgāju pie acu ārsta.
Un, kad cilvēks aiziet pie ārsta,
viņam vienmēr mēra asinsspiedienu, temperatūru un tādas lietas.
Un asinsspiediens man bija 155 uz 100,
un ārsts teica: "Vispār ar to ir jādodas uz uzņemšanu."
Man veica vairākus izmeklējumus.
Bija jāpaliek pa nakti.
Un tas viss beidzās ar to, ka uzzināju - man ir vilkēde.
Es īsti nesapratu, ko tas nozīmē.
Zināju, ka man ir autoimūnā saslimšana.
Ka mans ķermenis apkaro pats sevi.
Kā jums visiem iet?
Un tas bija visneticamākais, jo es nekad nejutos nogurusi.
Es biju jauna, jutos pilnīgi normāli.
Un šī nav mana dzimšanas diena
Tāpēc dzirdēt no ārsta: "O, zini,
tev uz skatuves varēja notikt insults, tu varēji nomirt…"
Tas bija liels trieciens, bet es sev neļāvu to saprast.
Es negribēju to pieņemt.
Medikamentu dēļ man visu laiku svārstījās svars.
Un, protams, cilvēkiem bija, ko teikt.
KRITIZĒTA PAR VILKĒDES DĒĻ UZŅEMTO SVARU
TAS VIŅU "PAMATĪGI SAČAKARĒJA"
Likās, visi to vien grib kā mani iznīcināt.
SELĪNA GOMESA SAKA: CILVĒKI VIŅAI "UZBRŪK"
PAR SVARA PIEAUGUMU VILKĒDES DĒĻ
Mani kaunināja par vilkēdes dēļ uzņemto svaru.
TĀ TIEŠĀM IR SELĪNA? IZSKATĀS RESNA, UN DEGUNS - DĪVAINS…
CIK ĻOTI PATEICĪGA ESMU
Es meloju. Publicēju internetā savas bildes
un teicu: "Man tas nerūp."
#VAIRĀKKOMĪLĒT
"Es nepieņemu to, ko jūs sakāt."
Un, kamēr to rakstīju,
es raudāju kā pērta, tāpēc ka neviens nav pelnījis dzirdēt tādus vārdus.
Tomēr es rakstīju, ka mani tas neuztrauc,
jo negribēju, lai tas satrauktu citus,
kas piedzīvo to pašu.
Ka viņus kaunina par viņu izskatu, par to, kas viņi ir, ko viņi mīl.
Man tas liekas ļoti netaisnīgi.
Es domāju, ka neviens nav pelnījis justies neatbilstošs.
Pagriez galvu, Selīna!
Kad man bija nedaudz pāri 20, vilkēde ļoti saasinājās
un sāka intensīvi uzbrukt manām nierēm.
Tas bija biedējoši, jo tad bija:
"Tā, labi, tagad tev vajadzēs pārstādīt nieri."
Es biju galīgi pārbijusies par savu dzīvību.
Zināju, ka ir nenormālas rindas.
Zināju, kas tas ir briesmīgs process.
Zināju: tas no manis prasīs tik daudz,
ka nebiju pārliecināta, vai esmu tam gatava.
Reiz viņa atbrauca mājās un sāka raudāt.
Es prasīju: "Kas noticis?"
Un tad viņa man izstāstīja.
Un viņa teica: "Es nezinu, ko iesākt. Rinda ir 7 - 10 gadus gara."
Un man vienkārši izsprāga: "Protams, ka es pārbaudīšos."
Mana labākā draudzene - viņas vārds ir Fransija.
Viņa teica: "Nē, es noteikti veikšu analīzes."
Viņa to izdarīja, un izrādījās, ka viņa ir saderīgs donors.
BILLBOARD SIEVIETES MŪZIKĀ 2017
Un tas bija viens no tiem brīžiem, kad jutos, ka mani kāds sargā.
Es zinu, ka man tik ļoti, ļoti, ļoti paveicās.
Es saprotu, ka daudziem tā nenotiek,
un es zinu, kāds reizēm ir iznākumus un cik tas ir nopietni.
Tāpēc pret notikušo es neizturos nevērīgi.
Ja godīgi,
man liekas, ka šī balva bija jāsaņem Fransijai,
jo viņa man izglāba dzīvību.
Atvainojiet.
Es nevienam, nevienam nevarēšu būt lielāka parādniece kā Fransijai.
Pati doma, ka kāds bez šaubīšanās piekrīt būt par donoru,
bija neticami saviļņojoša.
Mēs ar viņu uztaisījām tetovējumus.
Un tas ir datums, kurā veica nieres pārstādīšanu.
Domāju, ka visam tā arī bija jānotiek,
lai es dzīvē nonāktu tur, kur esmu.
Man tas bija jāpiedzīvo, lai varētu palīdzēt citiem.
TORANSA - KALIFORNIJA
Labdien, Selīna!
Mūs vieno ļoti ciešas saites.
"Tāpat kā Tu, arī es esmu no Teksasas."
Un pirms 20 gadiem es ar vīru un meitiņu pārcēlos uz Dienvidkaliforniju,
lai ārzemju skolēniem mācītu angļu valodu, matemātiku un dabaszinības.
Dzīve šķita pati pilnība, bet tad notika straujš pavērsiens.
Man sāka parādīties dīvaini simptomi.
Es jutos dezorientēta un nespēju skaidri padomāt.
Man sāka izkrist mati.
Piepeši es strauji pieņēmos svarā.
Gāja laiks, bet nekas neuzlabojās.
Par laimi, es biju studējusi bioloģiju,
tāpēc man bija pietiekamas zināšanas, lai pati varētu sākt pētījumus.
Salīdzinājusi savus simptomus un atrasto informāciju,
es pieprasīju reimatologa konsultāciju.
Selīna, es nezinu, kā juties Tu, kad uzzināji savu diagnozi.
Es jutos atvieglota.
"Vismaz manai slimībai bija nosaukums."
Vilkēde.
Vilkēde ir neredzama slimība.
No skata nevar pateikt, ka mums kaut kas nav kārtībā.
Mēs izskatāmies parasti, jauki. Pat fantastiski.
Nu kāda Tu biji uz sarkanā paklāja?
Tu noteikti dzirdēji šādus izteikumus:
""Viņa tiešām ir slima? Man izskatās, ka viss ir kārtībā."
Un ir jau arī."
Bet piepeši vairs nav.
Man bija uzliesmojums, kas noveda pie pusgada intensīvās aprūpes nodaļā.
Tā kā mana vilkēde ir sistēmiska, tā uzbruka manām nierēm.
Deviņus gadus dzīvoju ar dialīzi.
Tas noved pie otrās lielās lietas, kas mums ir kopīga, Selīna.
Mums abām ir pārstādīta niere.
Oho.
Tas, ka Tu par šo slimību runā, ir ļoti svarīgi.
Kā jau zini, latīņamerikāņu un melno kopienas cieš visvairāk.
Ir ļoti svarīgi, lai mums būtu pieejama vajadzīgā informācija
un cilvēki saņemtu pienākošos aprūpi.
Tāpēc tagad es darbojos Amerikas Vilkēdes fondā.
Man mīļš notikums ir mūsu rīkotais ikgadējais galā Cerību vakars.
Tas vilkēdes skartajiem sniedz tādu atbalstu, kādu būtu gribējies arī man.
"Tā ir gada stilīgākā ballīte.
Tāpat kā Tu…"
es esmu kļuvusi par vilkēdes "seju".
Es piedalījos pirmajā valsts mēroga reklāmas kampaņā,
lai pievērstu uzmanību mūsu slimībai.
IZSKATOS LABI, BET JŪTOS SLIKTI. MAN VARĒTU BŪT VILKĒDE?
Taču mēs zinām, ka mūsu darbs ir daudz svarīgāks par mums.
Paldies, ka runā par mūsu slimību, Selīna.
Vilkēde ir briesmīgs ienaidnieks,
taču es esmu pagodināta, ka varu Tev pievienoties cīņā.
Oho! To es nebiju gaidījusi.
Apbrīnojami, Vendij.
Es nezinu, ko teikt. Paldies.
Mīļum, mīļum Tu esi tā attālinājies…
Esmu ļoti viegli ievainojama, ļoti emocionāla.
Dziesmu rakstīšana uzjundī ļoti dažādas jūtas.
Tā dod katarsi. Es gandrīz vai esmu spiesta to darīt.
Tas ir izteiksmes veids.
Redzēju, kā novecojam Piededzinām tosterī maizi
Tāpēc, pat ja rakstu jautru dziesmu,
tajā mēdz būt mazliet skumju.
Un es ar to esmu mierā.
Man patīk, ka manai mūzikai ir saturs, par kuru cilvēki domā:
"Tā, par ko tas ir?"
Un man patīk, ka viņi izdomā.
Dīvainā kārtā parasti viņiem ir taisnība.
Ei! Es gribēju jums nosūtīt ašu ziņu…
SELENAGOMEZ ZIŅA NO MANIS
…jo tagad publicēju reti.
Man ir izteikti mīloši nīstošas attiecības ar sociālajiem tīkliem.
Taču pagājušo vēlēšanu laikā
es biju laimīga, ka man ir sava platforma.
Nebūs taisnīguma, nebūs miera!
SOLIDARITĀTE TAISNĪGUMU DŽORDŽAM
Nebūs taisnīguma, nebūs miera!
MELNO DZĪVĪBAS IR SVARĪGAS
Daudz interesantu lietu sākās gan pasaulē, gan mūsu valstī.
POLICIJA
Un tas bija pretīgi. Tas bija bīstami.
Tas bija ļoti satraucoši un saistīts ar rasi.
VIŅI MĪL MŪSU KULTŪRU VIŅI NEMĪL MŪS
GĀZT ŅUJORKU
Man vajadzēja zināt, kā es kaut ko varu labot.
Taču ne jau manu balsi vajadzēja sadzirdēt.
Taču man bija pieejama telpa.
Mani sauc Rūbija Bridžesa,
un es gribu pateikt paldies Selīnai
par šo fantastisko iespēju - uzrunāt jūs nepastarpināti.
SELENAGOMEZ - ZIŅA NO @RUBYBRIDGESOFFICIAL
Tāpēc es nolēmu atdot savu platformu tiem,
kas paši to ir piedzīvojuši,
kas zina.
Mēs uzskatām, ka papīrs nenosaka cilvēcību
un rase nenosaka vērtību.
Un es to darīju ar milzu prieku,
jo man bija iespēja mācīties.
Tas man deva vēl lielāku prieku cīnīties par saviem uzskatiem.
BRUKLINA - ŅUJORKA
Labdien, Selīna!
Tu zini, ka esmu aktīviste,
kas cīnās par melno transpersonu cieņu un godu
visu savas karjeras laiku.
Tikko pabeigusi koledžu, es kļuvu par mazas avīzes reportieri
savā dzimtajā Džordžijas štatā.
Kā jau vari iedomāties, tolaik man bija maz iespēju izpausties
visā savā krāšņumā un būtībā kā transpersonai.
"Transpersonas vēl aizvien mūsu sabiedrībā tiek ļoti diskriminētas."
Mūsu piedzīvoto neņem vērā ne darbavietās,
ne skolās, ne valsts iestādēs,
un pat mūsu pašu mājās un kopienās ne.
Es sapratu, ka man ir jākalpo transpersonu kopienai.
Tāpēc es sāku sadarboties ar Atlantas kopienas organizētājiem.
Es kļuvu par Transpersonu juridiskā centra organizētāju valsts mērogā.
Tā ir valsts lielākā transpersonu vadītā organizācija.
2018. gadā kļuvu par žurnāla Out izpildredaktori.
"Tur es biju pirmā transpersona
vadošā postenī izdevējdarbībā."
RAKELE VILISA IEIET OUT VĒSTURĒ
Es ļoti priecājos, ka varu paplašināt savas kopienas naratīvu.
OUT100 TRANSPERSONU NEKROLOGU PROJEKTS
Selīna, Tevi es vienmēr esmu uztvērusi kā spožu gaismu.
Pirms vēl cilvēki sāka piedāvāt mikrofonu citiem, jo tas bija stilīgi,
Tu devi savu platformu, lai padarītu dzirdamākus
melnos līderus, kas cīnās par sociālo taisnīgumu.
-Kuru ielas? Kuru ielas? -Mūsu ielas! Mūsu ielas!
Melnās transpersonas
piedzīvo ne tikai vardarbības draudus no valsts…
SARGĀT MELNO TRANSPERSONU DZĪVĪBAS
…bet arī vardarbību un diskrimināciju mūsu pašu kopienās.
TRANSMĪLESTĪBA
2020. gada 13. jūnijā
Tu man devi iespēju pārņemt Tavu instagramu.
Es zināju, kas tas nav nekāds nieks.
Galu galā Tev ir milzīga auditorija visā pasaulē
un viens no lielākajiem sekotāju pulkiem instagramā.
Es varēju pastāstīt par melnajām transpersonu aktīvistēm
Māršu P. Džonsoni un Mis Meidžori.
Es varēju publicēt resursu sarakstu, kuru bija sastādījuši
citu melno transpersonu kopienu līderi un organizācijas.
"Tā nebija tikai uzmanība man.
Tā bija uzmanība mūsu kopienai."
Pēc publicēšanās Tavā instagramā
es varēju paplašināt savu platformu
un atbalstīt vēsturiska gājiena organizēšanu Bruklinā.
2020. GADA 14. JŪNIJS
Taisnīgumu! Tagad!
Mēs to saucām par Bruklinas atbrīvošanos,
un uzmanības centrā bija mirušo melno transpersonu godināšana.
Es ticu jūsu spēkam.
-Es ticu mūsu spēkam. -Es ticu…
Tik milzīgs cilvēku skaits bija sapulcējies pirmoreiz.
15 000 cilvēki sapulcējušies, lai godinātu melnās transpersonas.
Es ticu melno transpersonu spēkam.
MELNO TRANSPERSONU DZĪVĪBAS IR SVARĪGAS
Tas bija kas neredzēts,
un es to nemūžam neaizmirsīšu.
"Atbrīvojoties melnajām transpersonām, atbrīvojas visi."
Selīna, paldies, ka rādīji, ko nozīmē būt līderei,
un nekavējies rīkoties, kad melnajām transpersonām biji visvairāk vajadzīga.
Līdz uzvarēsim! Līdz uzvarēsim!
Re, esam saskaņotas!
Ziniet, es nekad neesmu gribējusi būt kaut kas neaizskarams.
Mamma man vienmēr ir mācījusi, ka nav neviena svarīgāka,
neviena labāka, neviena sliktāka.
Visi ir vienādi, tikai mēs esam dažādi uzauguši.
Tā savu dzīvi redzu es.
Tāpēc manas tikšanās ar publiku ir paredzētas uz pusotru stundu,
bet parasti ievelkas uz trim.
Un es nemeloju. Jūs paši varat pārliecināties.
Tas ir tāpēc, ka man var būt tādas sarunas ar faniem,
kādas man diez vai būtu,
ja es būtu tāda perfekta un nevainojama.
Un es runāju ne tikai ar faniem. Ar cilvēkiem.
Es saprotu cilvēkus.
Selīna, bez Tava piemēra
man nebūtu nepieciešamo instrumentu, lai varētu par to runāt.
Es dziļi pateicos, ka padarīji redzamus mūs,
kuriem šķiet, ka viņu ķermenis un prāts vairs nav kontrolējams.
Ar mīlestību - Rakele.
Ar cieņu - Vendija.
Sūtot lielu mīlestību - Mariana.
Apbrīnā - Džeiks.
Es lieku lietā visu, kas man ir, un daru labu ar visu, kas man ir.
Tas ir tas, kur esmu sev atklājusi patiesu prieku.
Tulkojis Imants Pakalnietis