Det er rart. Jeg lever ikke et normalt liv.
Jeg gjør normale ting.
Jeg er veldig normal, men jeg lever ikke et normalt liv.
Selena Gomez har flest følgere på Instagram.
På listen over verdens 100 mest innflytelsesrike personer.
Selena Gomez mottok prisen for Årets kvinne.
-Hvordan føles det? -Det er utrolig.
Å oppleve masse suksess tidlig var tøft,
men jeg begynte å innse at med plattformen jeg ble gitt,
kunne jeg gi oppmerksomhet til det jeg virkelig bryr meg om.
-Kjære Selena… -Kjære Selena…
Du delte plattformen din med svarte ledere som jobber for sosial rettferdighet.
Ved at du delte historien din, ga du flere millioner håp om bedring.
Jeg tror jeg er her av en grunn som er mye større enn meg selv.
Takk for at du hjalp meg med å få en stemme jeg kan dele med andre.
Motet ditt inspirerte meg til å gjøre noe.
Jeg er her for å oppleve livet, for å dele det livet,
forhåpentligvis la folk tro på noe større og få dem til å føle seg elsket.
Kjære Selena…
Som liten sa jeg alltid: "Det er mer."
Jeg sa stadig: "Det er definitivt mer, og jeg vil se det og gjøre det."
Jeg vokste opp i Texas, og mamma tok meg med på museer og stykker.
Hun hadde en uanstrengt fantasi,
og hun ville at jeg skulle ha det i oppveksten.
Jeg er takknemlig for det, for nå er hele livet mitt fantasi.
Som liten elsket jeg skuespill.
Jeg ser på mine eldre greier og ler.
Jeg var bare et barn som prøvde, ikke sant?
Jeg ble gjort skikkelig narr av. Hvordan kan man la være?
Jeg er gummi, du er lim. Hennes lukt skal nå bli din.
Det var en stor del av livet mitt som formet meg.
Det var bare så rent.
Jeg er hjemme.
Og jeg lærte så mye. Alt det positive og negative som fulgte med det.
I løpet av den perioden
ble folk interessert i livet mitt på en måte jeg ikke var så glad for.
Gi oss plass til å gå.
Mediene og pressen begynte å bli overveldende.
Det dukket opp fotografer på settet, og jeg ble veldig nervøs.
Jeg ble engstelig da jeg opplevde det for første gang.
Jeg ville ikke være en overskrift.
Er det vanskelig å være i rampelyset?
Alt i livet ditt, privatlivet ditt, hvor du drar, hva du gjør…
-Du blir alltid overvåket. -Det er frustrerende til tider.
LIVET ETTER TAYLENA
Det skjedde noe…
"JEG TRENGER IKKE KJÆRESTE"
…og folk begynte å bruke privatlivet mitt mer.
Tok meg flere år å flytte oppmerksomheten tilbake på det jeg bryr meg om.
Når du begynner å jobbe for Disney,
anerkjenner du at du er et forbilde for barna.
Jeg vil ikke si at de bestemte over meg, men de overvåket materialet mitt.
Det var begrenset hva jeg kunne gjøre.
Du er prikk lik henne.
Men så ble jeg eldre, så jeg ønsket naturligvis å bli eldre.
Gi meg den! Stopp!
Men jeg levde med tanken om:
"Jeg mister alt hvis jeg sier dette eller gjør dette.
Ingen vil se på meg på samme måte som før."
Men samtidig, hvis jeg skulle vokse som kunstner,
måtte jeg ta de valgene.
Jeg ga ut Revival, som var min første plate med Interscope.
Jeg kalte albumet Revival fordi jeg holdt på å bli fornyet.
Jeg følte: "Ok, jøss. Jeg kan faktisk si de tingene.
Det er greit, så jeg skal snakke om det."
Det var et vendepunkt. "Vi hører henne som en kvinne.
En ung kvinne som blomstrer, og som ikke lenger er en liten jente."
Det var første gang jeg var dristig og sexy.
Det hjalp meg med å vokse, og med å bli sett i et nytt lys.
Så Revival var at jeg begynte å føle en makt
over meg selv.
Og American Music Award går til…
Selena Gomez!
iHeartRadio Music Award går til…
Selena Gomez.
Jeg opplevde masse suksess, men alt var ikke i orden.
Jeg visste ikke hvorfor,
men jeg visste at jeg følte ting mye mer intenst enn andre folk.
-Føler du at du ble opphengt i… -Nei.
Jeg hadde nærmest skyldfølelse for at jeg var berømt.
Folk kan se noen i min posisjon og si:
"Jøss, de har alt på stell. De får leve et kult liv."
-Så privat er det en helt annen følelse? -Ja. Du er isolert.
Du blir sett på og dømt.
Det finnes ikke en verre følelse.
Og jeg lærte at psykisk helse er like viktig som fysisk helse.
SELENA GOMEZ OM INSTAGRAM-UTMATTELSE
Det har gitt meg masse empati og medlidenhet for folk som lider.
For jeg vet litt om det, og jeg vet hvordan det føles.
ELSKER DEG!
Folk sier at musikk er universalspråket. Språkbarrierene eksisterer nesten ikke.
Så det er en enorm forbindelse og livline for meg og folkene jeg er glad i.
Kjære Selena.
Jeg er i Bogotá i Colombia, byen hvor jeg ble født.
"Jeg er fra en familie med tette bånd. Jeg hadde en flott barndom."
Men på videregående begynte jeg å bli syk.
Kjære Selena. Jeg er fra Sayville i New York.
Oppveksten der var kvelende.
Jeg ble ungen som alle mobbet helt fra veldig ung alder.
"Så ung alder at jeg ikke husker når det begynte."
Å frykte hvem som kom til å skade meg, ble en del av livet mitt i årevis.
Endelig, i niende klasse, begynte jeg å gå i terapi.
Legen min sa: "Du har en angstlidelse."
Jeg husker at mamma og jeg kjørte rundt om i byen
til forskjellige leger og homeopater for å finne ut hva som var galt.
Men selv etter at jeg ble diagnostisert med depresjon,
kalte mamma det bare "dyp sorg". Ingen vil snakke om slikt i Colombia.
Familien min har alltid vært støttende,
men det er vanskelig å forstå problemene når man ikke sliter med dem selv.
De har ikke opplevd å føle at du ikke får puste,
og at rommet krymper når du får panikkanfall.
Noen år senere måtte jeg komme hjem fra college.
"Jeg havnet i et dypt, fryktelig hull."
Jeg kunne ikke gjøre noe selv. Jeg kunne ikke sove alene.
Jeg kunne ikke gå på do alene. Jeg kunne ikke kjøre.
Jeg måtte få psykiatrisk behandling hjemme fordi jeg ikke kunne forlate huset.
Senere det samme året fikk jeg påvist leddgikt.
Kroppen min ble nok en fiende for sinnet mitt.
Det var bristepunktet mitt. Jeg prøvde å begå selvmord.
Jeg gikk på Virginia Tech, et stort college med 35 000 folk.
Det var sprøtt å være en ungdom fra en småby blant alle disse folkene,
og noen ganger ble jeg engstelig.
Jeg hadde alltid vært fan av deg,
så når jeg begynte å bli engstelig, satte jeg på albumet Revival.
Da følte jeg meg alltid bedre.
Selena Gomez!
Jeg så takketalen din på American Music Awards.
Jeg hadde alt, og jeg var helt ødelagt inni meg.
Du snakket om at du slet med psykisk helse,
-og du sa: -"Hvis du er ødelagt…"
…trenger du ikke å forbli ødelagt.
Jeg ble helt forbløffet.
Du var en utrolig berømt person
som sa: "Jeg opplevde dette og kom helskinnet ut av det."
"Jeg følte at ordene dine oppsummerte det jeg følte."
Det fikk meg til å tenke at jeg ville gjøre mer.
Selena, du var så åpen om reisen din. Det fikk i gang samtalen.
Det hjalp veldig. Og det fikk meg til å tenke.
Jeg ville få folk i Colombia til å innse at terapi ikke er noe å skamme seg over.
Jeg begynte å skrive om problemene mine og publiserte artikler på nettet
for å helbrede meg selv og finne orden i kaoset.
Jeg deltok i en konkurranse for å bli ballets konge.
Alle måtte ha en plattform, og jeg valgte selvmordsforebygging.
Jeg måtte gå ut foran 60 000 tilskuere
og få navnet mitt presentert sammen med selvmordsforebygging.
Jake Vail og Faye Vail.
Jeg, den sjenerte gutten med angstlidelsen.
Men siden du var villig til å risikere kritikk ved å snakke om behandling,
ble jeg villig til å risikere angstanfall for å hjelpe andre som lider.
"Det var på tide at frykten ikke skulle styre livet mitt."
Jeg føler meg sett igjen. Som om jeg ikke gjemmer meg bak en psykisk lidelse.
Nå er jeg selv psykolog, og en aktivist for psykisk helse.
Jeg tar en mastergrad og fortsetter å kjempe for psykisk helse.
Jeg kan spre budskapet ditt nå. Jeg har venner fra rundt om i hele verden.
Jeg er veldig takknemlig mot deg, Selena,
for at du ga meg og verden håp ved å dele din kamp.
Selena, takk for at du viser folk at det er mulig å komme seg,
og at hjelp er tilgjengelig hvis du strekker deg etter den.
Jeg elsker dette.
Jeg skulle undersøke synet da jeg var yngre.
Når du drar til legen, sjekker de blodtrykket, temperaturen og alt det der.
Blodtrykket mitt var 155 over 100,
og legen sa: "Du må faktisk til akuttavdelingen for dette."
De utførte noen tester. Jeg måtte overnatte der.
Og til slutt viste det seg at jeg hadde lupus.
Jeg skjønte ikke hva det betydde. Jeg hadde en autoimmun sykdom.
Kroppen min kjempet mot seg selv på innsiden.
Hvordan går det med dere?
Det var helt uvirkelig, for jeg hadde aldri følt meg utmattet.
Jeg var ung. Jeg følte meg helt bra.
Legen sa: "Du kunne fått slag på scenen. Du kunne ha dødd."
Det var tøft, men jeg lot det ikke synke inn. Jeg ville ikke bearbeide det.
Vekten min gikk opp og ned fordi jeg tok visse medisiner.
Og folk gjorde et stort nummer av det.
GOMEZ BLE KRITISERT FOR VEKTØKNING KNYTTET TIL LUPUS
De gledet seg til å rakke ned på meg.
GOMEZ SIER AT FOLK 'ANGREP' HENNE FOR VEKTØKNINGEN
Jeg ble kritisert for å ha lagt på meg på grunn av lupus.
ER DETTE SELENA? HUN ER FEIT, OG NESA SER RAR UT…
HVOR TAKKNEMLIG JEG ER
Jeg løy. Jeg gikk på nettet, la ut et bilde av meg selv
og sa: "Det har ikke noe å si."
#MERÅELSKE
"Jeg godtar ikke det dere sier."
Mens jeg la ut det, strigråt jeg. Ingen fortjener å høre slikt.
Jeg la ut ting hvor det sto "det plager meg ikke",
siden jeg ikke ville at det skulle plage andre som opplevde det samme.
Å bli kritisert for hvordan de ser ut, hvem de er, hvem de elsker.
Jeg syns det er så urettferdig.
Jeg syns ikke at noen fortjener å føle seg mindreverdig.
Selena. Snu på hodet, Selena.
Tidlig i 20-årene ble sykdommen veldig alvorlig,
og nå angrep den nyrene mine intenst.
Det var skremmende, for da ble det:
"Ok, nå trenger du nyretransplantasjon."
Jeg var helt livredd. Jeg vet at det er en sykt lang venteliste.
Jeg vet at det er en sinnssyk prosess. Jeg vet at det ville kreve så mye av meg
som jeg ikke var sikker på om jeg var klar for.
En dag kom hun hjem og begynte å gråte.
Jeg sa: "Hva er galt?" Da fortalte hun meg det.
Hun sa: "Hva skal jeg gjøre? Det er sju-ti års venteliste."
Det bare datt ut av meg: "Klart jeg skal bli testet."
Bestevennen min heter Francia.
Hun sa: "Jeg skal bli testet."
Hun gjorde det tre dager senere, og det var en match.
Det var et sånt øyeblikk hvor jeg følte at noen våket over meg.
Jeg vet at jeg var veldig heldig.
Jeg skjønner at det ikke skjer for mange,
og jeg vet hvor alvorlig utfallet av den situasjonen er.
Så jeg tar ikke lett på det at det skjedde på den måten.
Ærlig talt syns jeg Francia burde få prisen.
For hun reddet livet mitt.
Unnskyld.
Det er ingen jeg vil stå i større takknemlighetsgjeld til enn Francia.
Det at hun ikke engang var i tvil om at hun skulle bli donor,
var utrolig overveldende.
Jeg tok en tatovering med henne, faktisk.
Det er datoen for nyretransplantasjonen.
Jeg tror det måtte skje på den måten for at jeg skulle komme dit jeg er nå.
Jeg skulle gjennomgå det for å gjøre noe for andre.
Kjære Selena.
Vi har et veldig dypt bånd.
"Jeg er fra Texas, som deg, Selena."
Jeg flyttet til Sør-California med min nye mann og unge datter
for 20 år siden for å være lærer for internasjonale elever.
Livet mitt føltes komplett, men så tok livet en brå vending.
Jeg begynte å oppleve underlige symptomer.
Jeg var desorientert, kunne ikke tenke klart. Jeg mistet håret.
Jeg gikk plutselig veldig opp i vekt.
Tiden gikk, og ingenting ble bedre.
Heldigvis studerte jeg biologi,
så jeg visste nok til å begynne å undersøke saken selv.
Etter å ha sett på symptomene og sammenlignet dem med funnene mine,
krevde jeg å få møte en revmatolog.
Selena, jeg vet ikke hva du følte da du mottok diagnosen.
Jeg ble lettet.
"Tilstanden min hadde et navn."
Lupus.
Lupus er den usynlige sykdommen.
Det ser ikke ut som om det er noe galt med oss.
Vi fremstår normale, søte, til og med fabelaktige.
Se på deg på den røde løperen. Jeg er sikker på at du hørte ting som:
"'Er hun virkelig syk? Ser ut som om alt er i orden.'
Og alt er i orden."
Helt til det ikke er det.
En oppblussing førte til seks måneder på akuttavdelingen.
Siden jeg har systemisk lupus, angrep den nyrene mine.
Jeg fikk dialysebehandling i ni år.
Det fører meg til den nest største tingen vi har til felles, Selena.
Vi har begge fått nyretransplantasjon.
Jøss.
Det er så viktig at du er åpen om sykdommen.
Latinamerikanere og svarte blir hardest rammet.
Det er viktig at vi har infoen vi trenger for å gi folk pleien de fortjener.
Så nå jobber jeg for Lupus Foundation of America.
En av yndlingsbegivenhetene mine er den årlige gallaen An Evening of Hope.
Lupus-fellesskapet får den støtten jeg skulle ønske jeg hadde fått.
"Det er årets heiteste fest. I likhet med deg…"
…har jeg gitt lupus et ansikt.
Jeg tok del i reklamekampanjen for å gjøre folk oppmerksomme på sykdommen.
VIRKER FRISK, MEN FØLER MEG SYK. KAN JEG HA LUPUS?
Men vi vet at dette er mye større enn oss.
Takk for at du snakker om tilstanden vår, Selena.
Lupus er en grusom fiende,
men det er en ære å kjempe sammen med deg.
Jøss. Det var ikke det jeg forventet.
Det er utrolig, Wendy. Jeg vet ikke hva jeg skal si. Takk.
Jeg er veldig sårbar og emosjonell.
Å skrive sanger kan vekke mange forskjellige følelser.
Det er rensende. Det er noe jeg nesten må gjøre.
Det er en måte å uttrykke meg på.
Så selv om det er en munter sang,
pleier det å være litt mørke i den. Og det er greit for meg.
Jeg liker at det er noe ved musikken min som får folk til å tenke:
"Hva handler sangen om?"
Og at de så finner ut av det.
Overraskende nok har de som regel rett.
Hei, jeg ville ta meg tid til å gi dere en rask beskjed.
EN BESKJED FRA MEG
Jeg har ikke lagt ut så mye.
Jeg har et sterkt elsk/hat-forhold til sosiale medier.
Men under det forrige valget var jeg veldig glad for å ha plattformen min.
Ingen rettferdighet, ingen fred!
SOLIDARITET RETTFERDIGHET FOR GEORGE
Ingen rettferdighet, ingen fred!
Det begynte å skje mye interessant i verden og i landet vårt.
Det var motbydelig. Det var farlig.
Det var skremmende, og det hadde mye å gjøre med farge.
DE ELSKER KULTUREN VÅR, MEN IKKE OSS
Jeg måtte vite hvordan jeg kunne fikse noe.
Det var ikke min stemme som trengte å bli hørt.
Men jeg hadde en plattform.
Jeg heter Ruby Bridges, og jeg vil bare takke Selena
for denne utrolige muligheten til å snakke til dere.
Så jeg bestemte meg for å gi fra meg plattformen
til folk som har levd det livet,
som vet det.
Papirer avgjør ikke din menneskelighet, og rase avgjør ikke verdien din.
Jeg var veldig glad for det, for jeg lærte noe av det.
Det gjorde meg mer ivrig etter å kjempe for det jeg trodde på.
Kjære Selena.
Du vet at jeg har vært aktivist,
og at jeg har kjempet for verdigheten og æren til svarte transpersoner
i hele karrieren min.
Rett etter college ble jeg journalist for en liten avis i hjemstaten min Georgia.
Som du kan se for deg, hadde jeg på den tiden lite plass til å møte opp
i all min prakt og autentisitet som en transperson.
"Transpersoner blir fortsatt sterkt diskriminert i samfunnet vårt."
Erfaringene våre blir oversett på jobben, på skoler, av staten,
og selv i våre egne hjem og fellesskap.
Jeg visste jeg måtte kjempe for, og tjene, transpersonenes fellesskap.
Så jeg begynte å samarbeide med arrangementsplanleggere i Atlanta.
Jeg ble en nasjonal planlegger for Transgender Law Center,
som er landets største organisasjon som styres av transpersoner.
I 2018 ble jeg sjefredaktør for magasinet Out…
"…hvor jeg var den første transpersonen i en lederrolle."
RAQUEL WILLIS BLIR HISTORISK
Jeg var så glad for å kunne utvide fellesskapets narrativ.
Selena, jeg har alltid følt at du er et skinnende lys.
Før folk flest delte mikrofonen som en del av en trend,
delte du plattformen din for å støtte
svarte ledere som jobber for sosial rettferdighet.
-Hvem sin gate? -Vår gate!
Svarte transpersoner risikerer ikke bare vold fra myndighetene…
BESKYTT SVARTE TRANSPERSONER
…men også vold og diskriminering i fellesskapene våre.
Den 13. juni 2020 ga du meg muligheten til å ta over Instagram-kontoen din.
Jeg visste at dette var en stor sak.
Du har et gigantisk globalt publikum,
og du er en av dem med flest følgere på Instagram.
Jeg fikk delt historien om svarte transaktivister
som Marsha P. Johnson og Miss Major.
Jeg fikk delt en ressursliste som ble laget av fellesskapet,
med andre svarte transkjønnede ledere og transpersonorganisasjoner.
"Det ga ikke bare oppmerksomhet til meg, men hele bevegelsen."
Etter at jeg tok over IG-kontoen din, fikk jeg brukt min utvidede plattform
til å støtte organiseringen av en historisk marsj her i Brooklyn.
14. JUNI 2020
Rettferdighet! Nå!
Vi kalte den Brooklyn Liberation,
og vi hedret livene til svarte transpersoner som vi har mistet.
-Jeg tror på makten din. -Jeg tror på makten din.
-Jeg tror på makten vår. -Jeg tror…
Det var første gang vi hadde en så stor folkemengde.
Det var 15 000 personer som samlet seg for svarte transpersoner.
-Jeg tror på svarte transpersoners makt. -Jeg tror på svarte transpersoners makt.
Det var et enestående øyeblikk som jeg aldri kommer til å glemme.
"Frigjør vi svarte transpersoner, frigjør vi alle."
Selena, takk for at du viser hva det vil si å være leder,
og for at du tok affære da svarte transpersoner trengte deg mest.
Til vi vinner.
Se, vi matcher.
Jeg ønsket aldri å bli opphøyd.
Mamma lærte meg at ingen er større, ingen er bedre, ingen er verre.
Alle er like, men vi bare vokste opp forskjellig.
Sånn ser jeg på livet mitt. Jeg skal egentlig møte fansen i halvannen time,
men vanligvis tar det tre timer.
Og det er ikke en løgn. Du kan faktisk sjekke det.
Det er fordi jeg kan ha samtaler med fansen
som jeg ikke tror jeg kunne hatt
hvis jeg var en perfekt person med alt på stell.
Og det er ikke bare fans. Det er folk.
Og jeg har et hjerte for folk.
Selena, uten deg hadde jeg ikke fått midlene jeg trengte til å snakke om dette.
Tusen takk for at du gjorde kampen til mange av oss
som føler at kroppen og sinnet er utenfor vår kontroll, synlig.
Hilsen Raquel.
Vennlig hilsen Wendy.
Sender deg mye kjærlighet. Mariana.
Med beundring. Jake.
Jeg bruker alt jeg har og gjør noe godt med det jeg har.
Det er den delen som virkelig har gitt meg glede.
Tekst: Espen Stokka