Це дивно. Я не живу нормальним життям.
Я роблю чимало нормального.
Я дуже нормальна, але нормальним життям не живу.
Селена Ґомес має найбільше підписників в інстаґрамі.
Вона в списку найвпливовіших людей світу Time.
Селені Ґомес
вручили нагороду «Жінка року» від Billboard.
-Це так круто. Що скажеш? -Неймовірно.
Успіх у ранньому віці – це важка ноша,
але я зрозуміла: маючи такий вплив,
я повинна звертати увагу інших на те, що для мене важливо.
-Дорога Селено… -Дорога Селено…
Ти скористалася славою,
щоб помогти чорним активістам, які борються за соціальну справедливість.
Поділившись своїм досвідом,
ти дала мільйонам надію встати на ноги.
Я вважаю, що моє призначення – жити не тільки для себе.
Дякую, що допомогла мені здобути голос і вплинути на інших.
Твоя відвага надихнула мене до дії.
Я хочу прожити життя, ділитися з іншими
і помогти людям повірити в щось більше,
помогти їм відчути любов.
Дорога Селено…
Лист кумиру СЕЛЕНІ ҐОМЕС
Змалку я думала: «Світ великий».
Я завжди казала: «Світ великий, і я хочу його побачити й відчути».
Я росла в Техасі, мама водила мене в музеї і театри.
У мами була бурхлива уява,
і вона хотіла розвинути таку ж у мене.
Я їй за це вдячна, бо в моєму житті є місце фантазії.
Змалку я любила акторську гру.
Коли дивлюся на свої підліткові роботи, то сміюся,
бо я була дитина й дуже старалась.
З мене всі насміхалися, і це й не дивно.
Хто обзивається, той сам так називається.
Це був важливий етап життя, який дуже на мене вплинув.
Усе таке невинне.
Я вдома.
Я чимало навчилась.
Багато і доброго, і поганого.
Бо тоді
виник інтерес до мого життя, і це мене зовсім не тішило.
Пропустіть, будь ласка.
Було важко витримувати увагу ЗМІ й преси.
На знімальний майданчик приходили фотографи,
і я дуже нервувалась.
Я тривожилася, бо таке зі мною було вперше.
я не хотіла бути заголовком.
Важко постійно бути в центрі уваги?
Усе у твоєму житті, соціальні контакти,
куди ти йдеш, що робиш.
-За тобою постійно спостерігають. -Так, інколи це дратує.
ЕКСКЛЮЗИВ ВІД СЕЛЕНИ
Тоді цей поворот…
«МЕНІ НЕ ПОТРІБЕН ХЛОПЕЦЬ!»
…і всі поринули в моє особисте життя.
Минуло багато років, перш ніж я перемкнула цю увагу
на те, що для мене важливо.
Коли працюєш на Disney,
то мусиш розуміти, що діти на тебе рівняються.
ЧАРІВНИКИ З ВЕЙВЕРЛІ
Мене трохи… Не те щоб «контролювали».
Але уважно стежили за тим, що я роблю.
Дуже обмежували.
Ти так на неї схожа.
А тоді я стала старша
Природно, що я хотіла подорослішати.
Віддай. Перестань!
Але я жила з думкою:
«Не хочу все втратити через якесь не те слово чи вчинок.
На мене дивитимуться інакше».
Але водночас, якщо я хотіла розвиватися в мистецтві,
то мусила прийняти це рішення.
Хочу бути гарна для тебе Гарна для тебе
Я випустила «Revival» – мій перший альбом з Interscope.
Я покажу тобі, як пишаюсь Що я твоя
Я назвала альбом «Revival», бо це було моє відродження.
О-о-о
Не можу не розпускати руки
Я відчула: «Ого. Тепер я кажу щось таке,
і це нормально. Тому я говоритиму далі».
Хочу, щоб ти став тільки моїм
Це був переломний момент: «Ми бачимо в ній жінку.
Молоду жінку, яка стає собою,
яка вже не та дівчинка».
Усі злети й падіння Зливаються воєдино
Я вперше була нахабна й сексуальна.
Це помогло мені вирости. Розкритися в іншому світлі.
У «Revival» я відчула,
що сама собі належу.
Нагороду American Music Award отримує…
Селена Ґомес!
Музичну нагороду iHeartRadio отримує…
Селена Ґомес.
Я була дуже успішна, але не почувалася добре.
Я не знала чому,
але я переживала сильніші емоції, ніж інші люди.
-Ти відчула, що не контролюєш… -Ні.
Я відчувала ніби вину за те, що знаменита.
Коли люди бачать когось у моєму становищі, то кажуть:
«От їм живеться просто. У них дуже круте життя».
ПРЕМІЯ «ҐРЕММІ»
Але ти відчуваєш щось інше?
Так. Ти в ізоляції. Ти…
На тебе всі дивляться, тебе оцінюють.
ЛУЇ ВІТТОН – СЕРІЯ 3
Гіршого відчуття не існує.
«БЕЗ КЕРМА» 17 ЖОВТНЯ
Я зрозуміла, що психічне здоров'я так само важливе, як фізичне.
ҐОМЕС В ІНСТАҐРАМІ ВТОМА, ПСИХІЧНЕ ЗДОРОВ'Я
Тому я надзвичайно співпереживаю
і співчуваю тим, хто проживає щось болюче.
Бо я про це трохи знаю. Знаю, що вони відчувають.
ЛЮБЛЮ ТЕБЕ!
Люди кажуть, що музика – це універсальна мова.
У ній майже немає мовних бар'єрів.
І саме з її поміччю я комунікую і виходжу на контакт
з людьми, яких люблю.
БОҐОТА – КОЛУМБІЯ
Дорога Селено,
пишу тобі з колумбійської Боґоти – міста, в якому я народилась.
«Я з дуже дружньої латиноамериканської сім'ї.
У мене було прекрасне дитинство».
Та в старших класах я захворіла.
ЛОНҐ-АЙЛЕНД – НЬЮ-ЙОРК
Дорога Селено, я з Сейвілла, Нью-Йорк.
У мене було складне дитинство.
Я був хлопчиком, з якого всі знущалися з дуже раннього віку.
«З такого раннього, що я й не пригадую, як це почалось».
Я боявся майбутнього,
не знав, хто скривдить мене наступний, і це тривало роками.
У дев'ятому класі я пішов на психотерапію.
Лікар сказав мені: «У тебе тривожний розлад».
Пам'ятаю, як ми з мамою їздили по місту
до різних лікарів і гомеопатів, щоб зрозуміти, що зі мною.
Та навіть коли мені діагностували депресію,
мама казала, що я просто «дуже сумна»,
бо в Колумбії про таке не заведено говорити.
Рідні дуже мене підтримували,
але людям, у яких таких проблем немає,
важко тебе зрозуміти.
Вони не знають, як це – коли не можеш дихати,
а стіни насуваються на тебе під час нападу паніки.
Через кілька років я вернулася додому після коледжу.
«Я почувалася глибоко на дні».
Нічого не могла робити.
Не могла спати сама.
Не могла піти в туалет без допомоги.
Не могла водити.
Я отримувала психіатричне лікування вдома, бо не могла вийти надвір.
Того ж року мені діагностували ревматоїдний артрит.
Тіло також шкодило моїй психіці.
Це стало для мене останньою краплею.
Я спробувала накласти на себе руки.
Я вступив у коледж Політехнічного інституту у Вірджинії.
Там вчилося 35 000 студентів.
Було дуже страшно приїхати з малого містечка
у місце, де так багато людей,
і часом мені було тривожно.
Я завжди був твоїм шанувальником.
Тому коли до мене підкрадалася тривога,
я вмикав альбом «Revival»,
і мені одразу ставало краще.
Селена Ґомес!
Я тоді я почув твою промову на American Music Awards.
У мене було все, а я почувалась цілковито розбитою.
Ти говорила про власні проблеми з психічним здоров'ям
-і сказала… -«Якщо почуваєшся розбитим…»
…це не мусить тривати вічно.
Я був вражений.
Така шалена знаменитість
каже: «Я це пройшла і повністю одужала».
«Твої слова ідеально описали мої почуття».
Я зрозумів, що хочу більшого.
Селено, ти так відкрито описувала свій шлях.
І я заговорила.
Це дуже мені помогло.
Я замислилась.
Мені хотілося помогти колумбійцям зрозуміти,
що не варто соромитися психотерапії.
Я почала писати про свої проблеми й публікувати статті в інтернеті,
щоб зцілитися і віднайти порядок у безладі.
На останньому курсі я вирішив виступити на зустрічі випускників.
Для цього потрібна політична платформа, і я обрав запобігання самогубствам.
Я мусив вийти перед 60 000 глядачів,
і моє ім'я мало прозвучати поряд із запобіганням самогубствам.
ЦЕ НАШ ДІМ
Джейк Вейл з Фей Вейл.
Я, сором'язливий хлопчик з тривожним розладом.
Селено, твоя готовність не зважати на осуд
і говорити про свій досвід надихнула мене
вийти туди, ризикуючи пережити страшну тривогу,
щоб помогти ближнім.
«Я не хотів, щоб мною керував страх».
Я відчула, що світ мене побачив.
Я більше не ховалася за психічною хворобою.
Я вивчилася на психолога й активно пропагую психічне здоров'я.
Я вчуся на магістратурі й далі займаюся питаннями психічного здоров'я.
Я продовжую твою працю.
Маю друзів по всьому світу.
Я дуже вдячний тобі, Селено,
бо ти дала мені й світу надію, поділившись пережитим.
Селено, дякую, що показала людям: одужати можна,
і ти знайдеш підтримку, якщо готовий її попросити.
Як гарно.
У юності я пішла до окуліста,
а в лікаря ти мусиш
здати аналізи й виміряти тиск, температуру й так далі.
Мій кров'яний тиск був 155 на 100,
і я почула: «Вам потрібна невідкладна допомога».
Я здала кілька аналізів.
Залишилася в лікарні на ніч.
Врешті мені діагностували вовчак.
Я не розуміла, що це значить.
Я знала, що це автоімунне захворювання.
Тіло ніби атакувало саме себе.
Як ви?
Це було нереально, бо я ніколи не відчувала втоми.
Я була молода. Почувалася нормально.
Навіть не мій день народження
А тоді лікар каже тобі:
«У тебе міг статися інфаркт прямо на сцені. Ти могла вмерти».
Це було важко, і я дала собі це усвідомити.
Не хотіла про це думати.
У мене коливалася вага, бо я постійно приймала ліки.
І всі це обговорювали.
КРИТИКА ЗАЙВОЇ ВАГИ ЧЕРЕЗ ВОВЧАК
ВІД ЯКОЇ ЇЙ ТАК ПОГАНО
Ніби всі тільки й чекали, щоб на мене накинутись.
СЕЛЕНА ҐОМЕС КАЖЕ, ЩО НА НЕЇ НАПАДАЮТЬ
ЗА НАБРАНУ ВАГУ ЧЕРЕЗ ЛІКУВАННЯ
Я соромилася, що набрала вагу через вовчак.
ЦЕ ЩО, СЕЛЕНА? ВОНА ТОВСТА, І В НЕЇ ДИВНИЙ НІС
Я ДУЖЕ ВДЯЧНА
Я брехала. Виставляла фотографії в інтернеті
й писала: «Мені байдуже».
#ХОРОШОГО_БАГАТО_НЕ_БУВАЄ
«Ваші слова мене не зачіпають».
А публікуючи фото, сиділа
і ридала, бо ніхто не заслуговує чути таке про себе.
Я публікувала фото й писала: «Мені це не докучає»,
бо не хотіла, щоб це докучало іншим людям,
які проживали що-небудь подібне.
Яких соромили за зовнішній вигляд, за те, хто вони чи кого люблять.
Це так несправедливо.
Ніхто не заслуговує так почуватись.
Селено, повернися до нас.
Після 20 років вовчак загострився,
і тепер атакував мої нирки.
Було страшно, бо все дійшло до:
«Тепер тобі потрібна пересадка нирки».
Я дуже боялася за своє життя.
Я знала, що списки очікування дуже довгі.
Знала, що це дуже складно.
Я знала, що це вимагатиме чимало зусиль,
і не знала, чи до такого готова.
Якось вона прийшла додому й розплакалась.
Я запитала: «Що таке?»
Ось що вона відповіла.
«Не знаю, що робити. Чекати потрібно від семи до десяти років».
І в мене просто вирвалось. «Я готова здати всі аналізи».
Моя найкраща подруга Франсія.
Вона сказала: «Я здам усі аналізи».
Через три дні вона пішла, і нирки виявилися сумісні.
У ту мить я відчула, ніби мене хтось оберігає.
Я знала, що мені дуже пощастило.
Я розумію, що так щастить далеко не всім,
і знаю, чим усе може скінчитися, як усе насправді серйозно.
Тому я не приймаю як належне, що все обернулося саме так.
Якщо чесно,
цю нагороду слід вручити Франсії,
бо вона врятувала моє життя.
Вибачте.
Я завжди буду у великому боргу перед Франсією.
Вона ні секунди не зволікала, щоб стати донором,
і це не передати словами.
У нас є спільне тату.
Це дата пересадки нирки.
Усе мусило відбутися саме так,
щоб я стала тою, ким я є.
Я мусила це пройти, щоб потім допомогти іншим.
ТОРРЕНС – КАЛІФОРНІЯ
Дорога Селено,
у нас з тобою глибокий зв'язок.
«Я з Техасу, як і ти, Селено».
Переїхала на південь Каліфорнії з чоловіком і дочкою
двадцять років тому, щоб викладати англійську для іноземців.
У мене було чудове життя, але тоді все різко змінилося.
З'явилися дивні симптоми.
Я почувалася розгублено, не могла зосередитись.
У мене випадало волосся.
Я набрала багато ваги.
Минав час, а краще не ставало.
На щастя я вивчала біологію,
тому знала достатньо, щоб дослідити все самостійно.
Я вивчала свої симптоми, порівнювала зі знайденими хворобами
і врешті вирушила до ревматолога.
Селено, я не знаю, як ти почувалася, коли почула діагноз.
Я відчула полегшення.
«Принаймні у моєї недуги є назва».
Вовчак.
Вовчак – непереможна хвороба.
Ззовні й не скажеш, що з нами щось не так.
Ми виглядаємо нормально, гарно чи навіть прекрасно.
Як ти на червоній доріжці.
Ти точно чула, як хтось каже:
«Та хіба вона хвора? Я б не сказала».
Але ми хворі.
До якогось часу.
Через загострення я на пів року потрапила в реанімаційне відділення.
Мій вовчак системний, а тому атакував нирки.
Я дев'ять років була на діалізі.
Ось і ще одна річ, яка поєднує нас з тобою, Селено.
Мені також пересадили нирку.
Ого.
Твої розповіді про недугу дуже важливі.
Як ти знаєш, ситуація гірша в чорній і латиноамериканській громаді.
Дуже важливо мати необхідну інформацію,
яка допоможе отримати гідне лікування.
Тому тепер я працюю у Фонді вовчака Америки.
Моя улюблена подія фонду – це щорічний урочистий «Вечір надії».
На ньому ми збираємо допомогу для людей з вовчаком – таку, якої мені бракувало.
«Це надзвичайно популярна вечірка.
Як і ти…»
Я стала обличчям вовчака.
Я взяла участь у першій національній кампанії
для інформування про нашу недугу.
ЗЗОВНІ Я В НОРМІ, АЛЕ ПОЧУВАЮСЬ ПОГАНО. АНУ Ж ВОВЧАК?
Наша справа важливіша за нас самих.
Дякую, що говориш про це захворювання, Селено.
Вовчак – це лютий ворог,
але для мене честь боротися разом з тобою.
Ого. Такого я не чекала.
Венді, це неймовірно.
Не знаю, що й сказати. Дякую.
Коханий Ти так віддалився...
Я дуже вразлива. Дуже емоційна.
Написання пісень приносить стільки емоцій.
Воно очищає. Здається, ніби я просто мушу писати.
Так я самовиражаюсь.
Бачила, як ми старіємо разом Як у тостері згорів тост
Навіть коли пісня весела,
у ній є щось похмуре.
І мене це влаштовує.
Подобається, що в моїх піснях є щось таке, що змушує замислитись:
«Що це було?»
І вони пробують розібратися.
На диво, часто їм вдається.
Я вирішила виділити час, щоб дещо вам розповісти…
СЕЛЕНА ҐОМЕС ВІСТКА ВІД МЕНЕ
…бо я давно нічого не публікувала.
Я і люблю, і ненавиджу соціальні мережі.
Але на останніх виборах
я раділа, що маю такий майданчик.
Вимагаємо справедливості!
СОЛІДАРНІСТЬ СПРАВЕДЛИВІСТЬ ДЛЯ ДЖОРДЖА
Вимагаємо справедливості!
ЖИТТЯ ЧОРНИХ ВАЖЛИВІ
Відбувалося багато цікавого у світі й у нашій країні.
Це було огидно. Небезпечно.
Це було дуже страшно і стосувалося раси.
НАШУ КУЛЬТУРУ ЛЮБЛЯТЬ, АЛЕ НЕ ЛЮБЛЯТЬ НАС
ПЕРЕВОРОТ У НЬЮ-ЙОРКУ
Я намагалася зрозуміти, як усе виправити.
Однак люди мусили почути не мій голос.
Та в мене був майданчик.
Мене звуть Рубі Бріджес,
і я хочу подякувати Селені
за цю прекрасну можливість звернутися до вас напряму.
Тому я вирішила надати цей майданчик
людям з відповідним досвідом, які знають,
про що говорять.
Ми віримо, що папірці не роблять вас людиною,
а раса не визначає вашу цінність.
І я була дуже цьому рада,
бо також училася.
Тому я з іще більшим завзяттям почала боротися за те, у що вірю.
БРУКЛІН – НЬЮ-ЙОРК
Дорога Селено,
Як ти знаєш, я активістка
й борюся за гідність і честь чорних трансгендерних людей
усю свою кар'єру.
Після коледжу я працювала журналісткою в невеликій газеті
в рідній Джорджії.
Звісно, тоді я не могла розкритися
у всій повноті й красі як транслюдина.
«Трансгендерних людей все ще дуже дискримінують
у нашому суспільстві».
На наш досвід закривають очі на роботі,
на навчанні, в уряді
й навіть у наших домівках і громадах.
Я знала, що мушу боротися і служити трансспільноті.
Тому я почала працювати з громадськими організаціями в Атланті.
Я стала національною організаторкою Трансгендерного юридичного центру –
найбільшої трансорганізації країни.
У 2018 році я стала виконавчою редакторкою журналу Out…
«…як перша транслюдина
у керівній ролі в журналі».
РАКЕЛЬ ВІЛЛІС ВХОДИТЬ В ІСТОРІЮ
Я дуже раділа, що можу розповісти про свою громаду.
ПРЕДСТАВЛЯЄМО ПРОЄКТ ПАМ'ЯТІ ТРАНСІВ
Селено, я завжди вважала, що ти яскравий промінчик добра.
Ще до того як з'явилася мода давати іншим голос,
ти ділилася своїм майданчиком…
СПРАВЕДЛИВІСТЬ – ЛЮБОВ
…чорним лідерам, які виборюють справедливість.
ЖИТТЯ ЧОРНИХ ВАЖЛИВІ
Чиї вулиці? Наші!
Чорні транслюди
не лише постійно ризикують стати жертвами інституційованого насильства…
ЗАХИСТІТЬ ЧОРНИХ ТРАНСІВ
…але й зазнають насильства й дискримінації у громаді.
ТРАНСЛЮБОВ
13 червня 2020 року
ти дала мені можливість вести твій інстаґрам.
Я знала, що це немалий ризик.
У тебе величезна аудиторія по всьому світу –
одна з найбільших в історії мережі.
Я отримала змогу розповісти про чорних трансактивістів,
як Марша Джонсон і міс Меджор.
Я поділилася списком, який склали члени нашої громади,
з іншими чорними трансактивістами й організаціями.
«Це була перемога не для мене.
Це була перемога для всього нашого руху».
Після того як я вела твій інстаґрам
мені вдалося скористатися видимістю
і заохотити підтримку організації історичного маршу в Брукліні.
14 ЧЕРВНЯ 2020 РОКУ
Справедливість!
«Звільнення Брукліна»
вшанувало життя чорних транслюдей, який ми втратили.
ЖИТТЯ ЧОРНИХ ТРАНСІВ ВАЖЛИВІ
Я вірю у вашу силу.
-Я вірю у нашу силу. -Я вірю…
Уперше зібралося стільки людей.
15 000 людей прийшло підтримати чорних транслюдей.
Я вірю в силу чорної трансгромади.
ЖИТТЯ ЧОРНИХ ТРАНСІВ ВАЖЛИВІ
Це була нечувана мить,
яку я ніколи не забуду.
«Звільнивши чорних транслюдей, ми звільнимо всіх».
Селено, дякую, що показала, як це – бути лідеркою,
і що не побоялася діяти, коли чорні транслюди потребували підтримки.
До перемоги.
Дивіться, однакові.
Я ніколи не хотіла бути далекою й недоторканою.
Мама вчила мене, що не існує важливіших,
кращих і гірших.
Ми всі схожі, але виросли різними.
Так я бачу своє життя.
Тому зустрічі зі мною мають тривати півтори години,
але зазвичай затягуються на три.
Це не брехня. Можете про це почитати.
Бо я можу вести з шанувальниками розмови,
які б не складалися,
якби я була вся така ідеальна.
Це не просто шанувальники. А люди.
А я люблю людей.
Селено, без твого прикладу
я не мав би інструментів, щоб заговорити про свій досвід.
Щиросердно дякую, що висвітлюєш проблеми тих,
хто втрачає контроль на своїм тілом і розумом.
З любов'ю, Ракель.
Щиро, Венді.
З любов'ю. Маріана.
Захоплююся тобою, Джейк.
Я використовую все, що маю, щоб творити добро.
Ця роль дарує мені особливе задоволення.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська