Не обіймеш старого друга, вовчику?
Броґане, якщо ти там, дай мені знак.
Лише найкраще срібло.
Якраз для такого почесного гостя.
-Нащо ви це робите? -У мене пропозиція.
Щоб я послухав, відкличте його. Прошу!
Що це?
Твоє зізнання.
Зізнання?
Ти визнаєш, що твої претензії на трон нечесні.
Що ти не був сином Верґара.
І ти ніколи не будеш королем.
А якщо я відмовлюся?
Тоді кожне вірне тобі місто згорить!
Від Мотлі аж до Редмайру та Брекенголму.
Але якщо ти підпишеш, їх пощадять.
Даю тобі слово.
А ви людина слова?
Ні. Я не підпишуся під брехнею.
Як передбачувано.
Якщо ти не хочеш грати з бідним Броґаном, хай пограє хтось інший.
Тренте!
ВОВЧИЙ КОРОЛЬ
Де я?
ЗА СЕРІЄЮ КНИГ «ЗВІРОЛОРД» КЕРТІСА ДЖОБЛІНГА
Смерть прийде.
Я тебе не викликав! Назад!
По молодого короля і його друзів прийде смерть,
і не всі переживуть падіння Вовка!
Гекторе.
-Кошмари? -Так.
Не соромся. Ми ледве вибралися живими.
Куди ми прямуємо?
На Гронові острови. Відновитися.
Пливеш додому? Нема коли. Дрю в небезпеці.
Я попереджав: довірятимеш Акулі…
Дрю по той бік армади Котолордів.
-Ти його кинеш? -Пробач, малий Вепре.
Боюся, наш друг сам по собі.
Геть від мого брата!
Ти залишив його моїй охороні, щоб його вилікував магістр.
І я обіцяю, він отримає найкращий догляд,
якщо співпрацюватимеш.
Якщо хочеш когось катувати, то мене! Відпусти його!
Так і зроблю.
Щойно підпишеш зізнання і відмовишся від претензій на трон!
ДРЮ
Перший твій мудрий крок.
Ні! Спершу віддай мого брата і відпусти нас обох.
Авжеж. Віддай — і ви вільні.
-Ніби я повірив. -Вибір невеликий.
Я підписав. Тепер твій хід.
Дуже добре.
Трент! Ні!
Думаєш, твої кістки зламають срібло?
Хай буде по-твоєму.
Як ми сюди потрапили?
Я вже бачила цей фокус.
Барон Юен.
Що він зробив з Дрю?
Ні!
Відпусти мене.
Пусти, кому кажу!
Ну все. Ми попереджали!
Пробачте моєму другові.
Рольф — необроблений діамант. Сильний, але мовчазний.
Бабо Корґо? Це ви?
Наче була, коли зазирала в дзеркало.
Це я, Вітлі!
Може, я і стара, але ще не маразматична, дитя.
Я чудово знаю, хто ти.
Чансере!
Ну все, тепер ви в безпеці.
Чудово, так?
Не може бути.
Якби ти люб'язно не прийняв Лукаса, ми б не були в цій халепі.
Я? Це ти взяв його золото за Дрю.
Та це ж найбільш дволикі Звіролорди Ліссії,
гріються біля вогнища.
Принцесо, я поясню. Усе не так, як виглядає.
Облиш, Конраде. Усе саме так, як виглядає.
Наші нації під загрозою.
І ви збрехали моїм друзям, продали короля ворогу
і заворожили мене й Вітлі?
Радієте винагороді?
Криваві гроші. Як нам з ним відновити честь?
Я робив те, що мусив. Вони б спалили моє місто.
Ти змусив нас кинути Дрю, коли він був у біді.
Броґан віддав життя, а ти пішов за тим, хто його вбив.
Ви барани, ви обидва.
Ще є час усе виправити. Дрю там, один, а їх багато.
Як ви цьому зарадите?
Ми будемо битися.
Заберемо Мис Гала в Котолордів.
Усі ми.
Нудно.
А оце вже цікавіше.
Усі сюди. Шикуйтеся.
Беріть зброю, чекайте моєї команди. Сюди.
Хоробрі серця, сильні руки. Покажіть, з чого ми зроблені.
-На мості мечників немає. -А в Небесній стайні?
Повно.
Тоді ворота не взяти. Потрібна армія.
Залиште це мені.
Броґане, не треба!
Ти надто слабкий, щоб бути королем.
Тобі судилося померти тут, Вовче.
Чи був колись менш гідний король?
Я цього не просив.
Змінюйся скільки хочеш, Ферране, але срібло ти не зламаєш.
Відчиніть іменем короля Леопольда!
Давай.
Зачини ворота!
В атаку!
Пішли!
В атаку!
Юене, зможете йти?
За мене не хвилюйся. Знайди Дрю.
Покажемо їм, чиє це місто.
За Мис Гала!
За Вовка!
Ні, це неможливо.
Пробач, друже.
Ні.
Ні!
За Вовка!
Брехун. Ти сказав, вони мертві.
Вони живі і потребують мене.
Мене потребують мої люди, моє королівство.
Дрю, тримайся! Ми йдемо!
Ні!
Не думай, що врятуєш їх.
Усі у твоєму повстанні заплатять за твій вчинок!
Тренте, прокинься!
Дрю! Давай.
Оце й усе?
О, я ще навіть не починав.
Тренте!
Ні!
Не влучив, Вовче.
Я в тебе й не цілився.
Що?
Ні.
Назад. Я наказую. Назад!
Прошу, назад! Ні!
Тренте!
Прокинься!
Ну ж бо.
Тренте, ти мене чуєш?
Пробач, що втягнув тебе.
Цього б не було, якби не я.
Тренте!
Дрю, ні! Будь там! Я іду до тебе!
Ні! Це небезпечно! Забирайся звідси!
-Але Дрю, я… -Іди!
Там, на балконі! Дрю!
Це лише черговий стрибок.
Ні!
-Дрю! -Дрю!
Він пішов, Вітлі! Його немає.
Дрю!
Нарешті вдома!
Усі бунтівники заплатять.
Шибениця буде забита зрадниками.
Нагадати, що Котолорди ледь не втратили Ліссію
через безрозсудне правління твого батька?
Ти маєш робити все, щоб цього не повторилося.
Затямив?
Ваші піддані дивляться, ваша високосте.
Покажіть їм, як король повертається до свого замку.
Наш почесний гість, мій кузене Орсіно. Ласкаво просимо.
Пам'ятай, юний принце, Ліссія сильна, якщо сильний король.
Ми, Котолорди, перемогли, розчавивши ворогів!
Я переможець!
Звісно, кузене, дякую за допомогу.
Це була не допомога.
Це був порятунок від безладу, який ти влаштував своїм правлінням.
Чи не так, ваша високосте?
Час узяти своє.
Ванмортене, що ти робиш?
Заводжу нових друзів.
Зараз.
Лукасе, що таке?
Ні!
Зрадник.
Хай живе король.
Ох, де це я?
-Поки в безпеці. -Що?
-У нас невеличка подорож. -Ти!
Я повертаюся до Ліссії!
Я потрібен друзям!
Ти більше не побачиш ні Ліссії, ні своїх друзів.
Тепер ти мій.
Можеш мене замкнути. Можеш відвезти на той бік світу.
Але знай, що мене звати Дрю Ферран.
Я син Вовка Верґара і законний король Вестленду!
Народ Ліссії, мій народ, мене потребує.
І я повернуся.
Мені шкода тих, хто мені заважатиме.
ПАДІННЯ ВОВКА
Переклад субтитрів: Ольга Галайда