Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
7 ТРАВНЯ 2022 РОКУ
ТОП ЛГБТК+ КОМІКІВ ІЗ ЦІЛОГО СВІТУ
ОБ'ЄДНАЛИСЯ В GREEK THEATRE, ЩО В ЛОС-АНДЖЕЛЕСІ
ДЛЯ ІСТОРИЧНОГО ВЕЧОРА КОМЕДІЇ.
ВИДІЛЯЙСЯ
Митці, які здатні взяти свій життєвий досвід
і використати його для якихось соціальних змін,
мають здатність змінювати світ.
ДЛЯ ЦЬОГО ЗНАДОБИЛОСЯ 100 РОКІВ,
КІЛЬКА ПОКОЛІНЬ РІШУЧИХ КОМІКІВ
І НЕЗЛІЧЕННА КІЛЬКІСТЬ ЖАРТІВ.
У 14 років я сказала мамі,
що хочу стати комікесою, а вона відповіла:
«Може, краще просто помри».
Коли ви бачите квір-стендап-коміка,
я не думаю, що ви усвідомлюєте, які складнощі
ця особа подолала, щоб опинитися на телеекранах,
у фільмах, навіть у вашій стрічці інстаграму.
Я в цьому ніяка, тож...
Як мій вигляд?
Коли я починала,
ще не було багато коміків-квірів.
Швидше можна було почути про наркотики, ніж про те, що хтось гомосексуал.
Коли я починала, якщо хтось казав, що він гомосексуал,
більшість намагалися пересвідчитися, що їм не причулося.
Кожен може розповісти історію, коли хтось вигукував: «Педик!»
- Якось хтось сказав: «Єврей!» - Я сказав: «Так».
Я ще не зізнався нікому, коли входив у комедію
сорок років тому. Якого біса?
Людей це лякало.
Доводилося приховувати це, аби захистити кар'єру,
а потім прийняти важке рішення. «Я зізнаюся. Більше не приховуватиму».
Я думала: «Досить уже. Усе має змінитися. Усе має розвиватися.
Просто змирімося вже».
Революцію не транслюватимуть.
Це рух не за сексуальні уподобання.
Це рух за право на любов.
Якби я більше не займалася сексом із жінкою, я б усе одно була лесбійкою.
Важливою була ідея, що нас можуть і мають побачити,
і що ми можемо бути дотепними.
Я б не була щасливою лесбійкою.
Ми далеко не перші такі. Ми вже давно цим займаємося.
Велика група людей,
які виходять за межі часу й епохи.
Ми пройшли такий великий шлях.
Коміки-квіри, історія квірів, усе це заслуговує на обговорення,
і зараз настав час, коли це можна робити.
Ви готові писати історію?
УСЕ СЕРЙОЗНО: РЕВОЛЮЦІЯ В ЖАНРІ КОМЕДІЇ
«ВИДІЛЯЙСЯ» — GREEK THEATRE ЛОС-АНДЖЕЛЕС — 7 ТРАВНЯ 2022 РОКУ
Ми влаштовуємо шоу
із 22 ЛГБТК+ виконавцями.
Це було б неможливо 20 років тому.
Це надзвичайно.
Зараз для мене набагато краще бути стендап-коміком,
ніж будь-коли раніше в історії.
Бо довгий час такі,
як я, були поза грою.
У приватному житті слід було боятися зізнатися, що ти гомосексуал.
Коли я була молодою комікесою, панувала гомофобія.
Треба було бути обережною з тим, що ти робиш, з ким говориш, і хто знає.
Тоді були такі часи, так?
Це була загроза всій кар'єрі, всьому життю.
Привіт. Гомосексуали просто хочуть розважатися.
Зараз прийнята будь-яка комедія.
Я ніколи не думала, що це буде можливо.
- Допоки ти задоволена. - Дуже сильно.
- Це добре. - Так. Ми всі чманіємо тут.
Ми всі в одній кімнаті.
Це щось. Так. Справді. Щось дуже особливе.
На початку кар'єри, пам'ятаю, я збиралася на «Останній комік».
Я спитала: «Чи варто мені хвилюватися через зізнання про мою орієнтацію?
Я розповім жарт на національному телебаченні
про те, що я гомосексуалка».
Мені сказали: «Так. Це ж твоє єство.
Нічого приховувати цього». І я така:
«Клас!»
І все так склалося завдяки тим, хто був до мене.
Цю дівчину виганяли з країн
через її шалений інтерес до феміністського руху,
і вона стільки зробила, аби допомогти жінкам. Привітаймо її.
Робін Тайлер!
Іноді люди засмучуються через мій матеріал. Гадки не маю чому,
бо я просто кажу правду, але часто вони засмучуються.
Пам'ятаю, один хлопець устав, і він був дуже грубий.
«Агов! Мені не подобаються твої висловлювання».
Він поставив питання, яке мало мене засмутити.
«Агов, ти лесбійка?» А я запитала: «Агов, а альтернатива — це ти?»
СЦЕНА — РОБІН ДУБЛЬ — 1
Коли ви усвідомили, що ви лесбійка?
Коли лікар приймав пологи у моєї мами, і... Власне, не так.
Мама народила мене, лікар ударив мене, а я дала здачу,
і я усвідомила, що я лесбійка.
Я зізналася світу в...
Коли мені було 16 років, у 1958-му.
Я називала себе «маленькою прерійною дамбою», бо я з канадських прерій.
Я прочитала одну маленьку статтю, у якій говорилося:
«Якщо ви жінка й кохаєте іншу жінку, ви лесбійка.
Можуть казати, що це помилка, та для вас це правильно. Так і є».
Її написали Дель Мартін і Філліс Лайон.
І я подумала: «Чудово. Я лесбійка. Я розкажу всім».
Я думала, це як дізнатися, що я Овен.
Я пішла додому й розповіла мамі, але вона це погано сприйняла.
Та через цю одну статтю я ніколи не була винна,
я ніколи не приховувала.
Таїти це — як сидіти в труні.
Можна й хутко задихнутися.
У 1962-му я переїхала до Нью-Йорка.
і я познайомилася із жінкою, схожою на Одрі Хепберн,
Пет Гаррісон,
і я сказала: «Я закохана в тебе й ми одружимося».
Її партнер погано це сприйняв.
Але врешті я прожила з Петті 55 років.
Ми з Петті стали комедійною командою «Гаррісон і Тайлер».
Скажу вам так: ми з Петті познайомилися дуже звичайно.
Так, я водила фургон, а вона завантажувала його.
Знаєте, тоді ми виступали з феміністичним матеріалом,
але наша авдиторія складалася з геїв і лесбійок.
В той період більше людей почали зізнаватися,
бо почалася боротьба за громадянські права лесбіянок і геїв.
У 1969-му пройшли Стоунволлські бунти.
У світі геїв вони створили резонанс,
бо це був перший раз, коли ми постояли за себе.
Стоунволлські бунти вважаються
початком опору геїв.
«Стоунволл» був баром у Ґрінвіч-Віллідж у Нью-Йорку.
Популярний серед гомосексуалів.
Поліція приїхала на рейд закладу.
Люди вирішили дати відсіч.
Це започаткувало політичний рух,
який боровся за визнання своєї орієнтації.
Молоді неформальні геї прагнули революції.
Квірство існувало й завжди існуватиме в цій країні.
Стоунволл — надзвичайно важливий момент в історії,
але все почалося не тоді.
Були люди, які набули популярності до Другої світової війни.
Рей Бурбон — на мою думку, чудовий приклад.
Тепер, попри чутки про протилежне,
мене звати Рей, а не Мері.
І якщо ви чули якісь злі плітки,
що ж, запевняю вас, це маячня.
У 20-х роках було досягнуто значного прогресу в плані вияву.
«ПЕДИКИ НА ПАРАДІ»
Але Депресія, а потім і Друга світова війна
привели нас до епохи консерватизму.
Після Другої світової війни виник страх червоних
і виник Лавандовий страх,
і вважалося, що гомосексуали становлять загрозу американській безпеці.
Більшість стендапів у 1950-х і 60-х проводили лише гетеро чоловіки.
І для багатьох коміків визначальною рисою їхньої комедії
був страх здатися геєм.
Мел Брукс і Карл Райнер — чудові коміки,
але вони часто говорили про страх і стурбованість
здатися геями.
Захоплює, коли розповідаєте особисте
про видатних історичних діячів.
Мене інтригує генерал Кастер.
Педик.
Ні, генерал Кастер. Він був генералом.
Я там був, Чарлі. Він педик.
Це був дуже репресивний період.
Але в епоху після Стоунволла проявився цілий культурний зсув,
і я думаю, цей культурний зсув
відобразився на видах комедій, яку створювали.
Останній шанс!
Якщо за 20 хвилин ніхто не запишеться на побачення наосліп із барбекю,
я скасую це побачення наосліп.
Гаррісон і Тайлер проводили телешоу, я був його сценаристом.
Я скасую турнір зі скручування цигарок,
я піду на низ і зроблю щось лихе в джакузі.
Вони були дуже круті,
на екрані й поза ним вони були командою, але їх не було на телебаченні.
- Добрий ранок, Янголе. - Добрий ранок, Червона.
Не проти, я подимлю?
Та що ти? Аж ніяк.
У той час на сцені було не прийнято називати себе гомосексуалом,
хіба що ви виступали перед авдиторією суто гомосексуалів,
яка знала, що ви гомосексуал,
тож можна було й обговорити це.
ЛЕСБІЙСЬКИЙ ПРИБІЙ
Я виступала в готелі «Фейрмонт» у Сан-Франциско.
Авдиторія цілком різна.
Бізнес-керівники чи люди вищих класів,
але в будні не було дрес-коду,
тоді там танцювали лесбійки в комбінезонах і в'єтнамках.
І малих окулярах.
Це було чудово.
Я не вважала себе класичною стендап-комікесою.
Я завжди була в образах персонажів.
Я тут від імені гетеросексуальної спільноти
веду роботу з гомосексуальною спільнотою,
і я принесла кіш миру.
Чесно кажучи, багато хто з нас у Калюмет-Сіті вважали,
що кіш викликає гомосексуальність.
Справжні чоловіки не їдять кіш. І як пишеться не знають.
Думаю, я грала персонажів із самого початку,
бо прагнула створити світ кращим.
Це міс Ернестіна Томлін з AT&T.
Я відчувала, що Ернестіна може змінити світ.
Ніби вона приборкає монополію AT&T,
і все стане краще.
Ні, це не країна.
Ні, ми набагато більші.
Дуже часто комедія відображає те, що ми переживаємо.
І, можливо, коміки показують шлях чи кажуть,
чи натякають, як усе може бути.
У сусідньому кварталі живуть дві красуні
в зеленому будинку з трьома собаками на подвір'ї,
і я запитав їх, чому в них немає тата,
і вони сказали, що вони лесбійки.
І я бачив, як вони вчора цілувалися на прощанні на веранді.
Думаю, я зміню ім'я з Едіт Енн на «Лесбіенн».
Гарно ж звучить.
Про мою орієнтацію знала загальна авдиторія гомосексуалів.
Я ніколи не робила заяв, я не влаштовувала пресконференцій,
і це ж були 70-ті.
Мені запропонували з'явитися на обкладинці «Тайм» у 1975-му,
і мене образило, що вони подумали, що я продам свою орієнтацію чи своє життя
заради обкладинки «Тайм».
«Я ГОМОСЕКСУАЛ» ПРАГНЕННЯ ГОМОСЕКСУАЛІВ ДО ПРИЙНЯТТЯ
Вони дуже хотіли написати статтю про гомосексуалів,
і це нічого,
але було дуже рано для зізнання.
ПРАВА ГОМОСЕКСУАЛІВ: ФОРМУЄТЬСЯ СУПРОТИВ?
Світ ще із запалом сприймав це.
Ісус любить мене
АНІТА БРАЯНТ АКТИВІСТКА ПРОТИ ГОМОСЕКСУАЛІВ
Аніта Браянт була відома як продавчиня апельсинового соку. Та вже ні.
Її група бореться за скасування нового закону округу Дейд,
що захищає права гомосексуалів.
Аніта Браянт була «співачкою».
І Аніта Браянт вирішила, що навернулася,
і вирішила провести кампанію з позбавлення гомосексуалів прав.
І по всій країні почали виступати проти прав гомосексуалів.
Обговоримо небезпеку, що гомосексуали стануть прикладом для дітей.
Це матиме далекосяжні наслідки для наших дітей і нашої нації.
Я не проти їхнього навернення,
але навіщо їм повертатися собою?
Гомосексуали не можуть розмножуватися біологічно,
але вони мають розмножуватися, вербуючи наших дітей.
Мене звати Гарві Мілк,
і я тут, аби завербувати вас!
Я втомився слухати, як Аніта Браянт
спотворює слова Біблії, аби підігнати під її зіпсутий світогляд.
Комедія стала актом опору.
Ми змушували глядачів сміятися, і бум, цим ми їх
і підкорювали.
Аніту Браянт ненавидять більше, ніж гомосексуали, лише любителі музики.
Завдяки Аніті Браянт
ми зрозуміли, що треба організовуватися, щоби дати відсіч,
і гумор був важливою складовою руху.
ЗОРЯНА НІЧ ЗА ПРАВА 1977
У 1977 РОЦІ ЛІЛІ ТОМЛІН ПРОВЕЛА ВИСТУП ЗА ПРАВА ГОМОСЕКСУАЛІВ
«ЗОРЯНА НІЧ ЗА ПРАВА» У HOLLYWOOD BOWL.
Дякую.
У ВІДПОВІДЬ НА ЦЕ БУЛО ОРГАНІЗОВАНО ЗБІР КОШТІВ...
Що ж, дякую вам усім.
...НА ХРЕСТОВИЙ ПОХІД ПРОТИ ГОМОСЕКСУАЛІВ НА ЧОЛІ З АНІТОЮ БРАЯНТ
Дуже приємно, коли так тепло зустрічають.
Пам'ятаєте, колись ми брали балончик з фарбою,
виходили на віадук і розпилювали слова з чотирьох літер?
А наступного дня якийсь дорослий змінював їх на «Мука».
«Зоряна ніч» була представлена як захід за права людини,
але в основному він був орієнтований на гомосексуалів.
І ніхто тоді не був гомосексуалом.
Тільки сором'язливим.
Там була величезна авдиторія гомосексуалів,
і я хотіла піти, бо хотіла побачити Річарда Прайора.
Продюсер попросив мене залучити Річарда Прайора до шоу.
Ми з ним дружили, оскільки він був на моїх перших шоу.
Він був одним із моїх приятелів за духом у комедії,
він був одним із моїх улюбленців,
і я сказала: «Якщо хочете Річарда, то буде вам Річард».
Я прийшов сюди
заради прав людини й...
Дякую.
Я усвідомив, що це насправді таке.
Просто не можна палитися із членом у роті.
Коли Річард вийшов, публіка почала просто шаленіти.
І якийсь виродок прийшов сюди й проголосив себе геєм.
«Так. Я смокчу член.
І я мер цього міста. Я вважаю, що маю право смоктати член».
І ніхто й вусом не повів.
Усі, як кажуть у політиці, обійшли це питання.
Я смоктав член.
Ще в 1952-му. Відсмоктав Вілбуру Гарпу.
Це було прекрасно.
Річард Прайор — один із яскравих вогнів квір-комедії,
але ми не можемо про це говорити.
Він не жалкував, говорячи про всіх, кого він любив,
і все те, що він пережив,
і мені досі дивовижно, що він був таким чесним
у 1960-х і 1970-х.
Вілбур так гарно давав, він ставив свої стегна мені до талії.
Так швидше кінчаєш.
А тоді Річард перейшов від цього до...
Я не бачу тут нігерів.
Я бачу близько чотирьох нігерів,
яких ви розсіяли.
Він почувався ніби на заході для білих, і Річарду це не сподобалося.
Але ви, білі, розважаєтеся.
Кажучи: «Дайте нам права».
І він цілком зірвався на публіку.
Коли нігери горіли у Ваттсі,
ви, покидьки, робили, що хотіли, на Голлівудському бульварі.
Ви чхали на них.
Я знала, що таке могло статися.
Це захід, присвячений правам людини.
А я людина.
І він сказав: «Можете поцілувати мою багату чорну дупу», — і пішов.
І, звісно, усі просто палали.
Я сказала: «Що ж,
він висловив свою думку. Тож це добре».
ПРАЙОР НАПАВ НА ЛЮДЕЙ НА ЗАХОДІ ЗА ПРАВА ГОМОСЕКСУАЛІВ
Ми, коміки, в авангарді кожного бою.
Люди думають, що через те, що ви гомосексуали, ви ідентичні.
Це не так.
Гомосексуали бувають різні.
Є гомосексуали-жінконенависники.
Є гомосексуали-расисти, і людям треба це усвідомлювати.
Це й робить комедія.
Комедія — це цукор, що вкриває пілюлю.
Якщо ти смієшся,
ти не даси комусь по обличчю, якщо він тебе смішить.
Будь-який комік, який використовує свою роботу, аби викрити
фанатизм і ненависть, які обмежують і контролюють наші можливості,
є активістом.
У комедії не було відкритих гомосексуалів.
Петті намовляла зробити це, та я не знала, як це обіграти.
Не було кого наслідувати, тож довелося вигадувати самій.
МАЙСТЕРНЯ КОМЕДІЇ
Наступна гостя видала альбом «Завжди подружка нареченої, ніколи не наречена».
Ласкаво просимо Робін Тайлер!
Я брала участь у «Шоу Норма Кросбі» як визнана лесбійка.
Я перша на телебаченні.
План «парні-непарні» тут не працює, так?
Парні й непарні. Гомосексуали в понеділок, гетеро у вівторок.
Навіщо це взагалі?
Я ішла вулицею з геєм Террі. Він сильно гордовитий.
Хтось підійшов і сказав: «Ти один із тих гомосексуалів.
Вас, гомосексуалів, треба помістити всіх на острів».
Террі сказав: «Так і зробили. Острів звуть Мангеттен».
А потім я пожартувала, що Аніта Браянт для християнства...
...як картини за номерами для мистецтва.
У газеті написали, що визнана лесбійка Робін Тайлер напала на Аніту Браянт.
І ми втратили контракт із телекомпанією.
Було дуже важко. У нас були яскраві моменти,
чудові миті.
Тож це прикро.
Бо це було сміливо.
Поцілунок на прощання сьогодні
І вкажи мені на завтра
Ми зробили те, що мали...
Для цього потрібна була сміливість і відданість.
Бо кожне слово — це куля.
Ти — заряджена зброя, і все, що ти кажеш, може в когось улучити.
А цих висловлювань не хотіли чути.
Це був ризик.
Ми всі... Тому ми й не визнавали нашої орієнтації, бляха, у 70-х і 80-х,
бо завжди був ризик.
РАЙОН ЗАТОКИ САНТИ-МОНІКИ ГОДІ МОВЧАТИ!
ГЕЙ-ПРАЙД ЗАХОДУ
Неможливо штовхати вперед і не отримати опору.
Я знала, що не можу припинити боротися,
і я сказала Петті, що боротимуся вічно,
бо в комедії можуть почути те, що не можуть почути більше ніде.
Якщо не знати гомосексуалів, можна боятися їх.
Коли ми почали зізнаватися,
раптом люди дізналися, що їхній син чи їхній кузен гей абощо,
і їм ставало не так смішно.
Нами керує не любов до влади.
Нами керує сила любові,
і вона нас підживлюватиме.
Бо ми маємо бути вільні. Ми будемо вільні.
Ми маємо бути вільні. Бо ми скрізь!
МИ СКРІЗЬ
Треба покращувати життя людей у всіх фундаментальних життєвих аспектах,
щоб у всіх були якомога рівніші шанси досягти чогось,
на повноцінне життя чи будь-що інше.
Думаю, у мене саме такий підхід до комедії.
Це могло вплинути.
Я росла, коли не говорили про гомосексуалів, а я лесбійка.
Але з'явилися ці дві жінки, ці дві гідні виконавиці,
які прагнули змін
кожна по-своєму
в 70-х!
Є одна дуже особлива людина — Джейн Вагнер,
чий геніальний талант допоміг мені більше,
ніж будь-хто інший,
і з якою я цілком розділяю цю честь.
Оце сміливість, вірність собі
й висловлення правди владі.
У 70-х гомосексуали почали просуватися вперед,
і ми лише сподівалися, що з'явиться наступна група коміків.
Я така рада представити вам дуже особливу людину.
То мені хочеться банана
То чийогось вареничка
Ну ж бо, видайте мене!
Сандра Бернгард.
САНДРА БЕРНГАРД
Я була фанаткою Лілі Томлін,
відколи вперше побачила її в Laugh-In. Це було наче якесь відкриття.
У кожного з нас є свої кумири.
Це важливо.
Наш зв'язок з іншими артистами-гомосексуалами
дуже потужний.
І Сандра була просто...
Я хотіла бути схожою на неї в усьому.
Комедія — це бомба, яка каже:
«Я заспокою вас і згладжу всі ваші страхи,
і я звільню вас від власних репресій».
Гадаю, було б справедливо видати когось із вас.
Більшість людей знали, хто така Сандра Бернгард,
бо вона знімалася у фільмі Мартіна Скорсезе
«Король комедії» з Робертом Де Ніро,
і вона стала ще більш відомою завдяки появі в гостях у Девіда Леттермана.
Щоразу, коли вона була там, це була велика подія.
- Перед закінченням... - Показати, як народжуватиму?
Годі. Ні, не хочемо...
Я вважаю свій виступ вар'єте,
бо в ньому є різні елементи артистизму.
Наче повернення в 70-х.
Тоді існували вар'єте,
і вони були основою американської розваги.
Я буду там.
Вар'єте 1970-х були схожі на калейдоскоп.
Були персонажі, музичні номери й костюми.
Для молодих квір-дітей 70-х
це було: «Це світ, у якому я хочу жити».
У дитинстві вар'єте були важливою частиною мого життя.
Я думала: «Ось ким я хочу бути».
Мені сподобався Фліп Вілсон. Він був у вар'єте.
А Джеральдін була дуже гламурна.
Я давно задивляюся на тебе.
Він не казав: «Я чоловік у сукні».
Це Джеральдін була смішна й водночас була в сукні.
Я великий фанат вар'єте,
я писав для сили-силенної людей.
Я взяла участь у $1.98 Beauty Contest
і перемогла.
Я думав, це Кріс Крістофферсон, тож...
Вони дивилися ці шоу
й, можливо, уявляли себе в співочій сирені,
уявляли себе в костюмі чи на місці актора.
П'ятдесят років тому!
Вони були розсадником як прихованих, так і явних квір-диваків.
Вони створювали модель можливостей для квірів
у 60-х і 70-х,
бо ті не мали іншого публічно доступного місця.
Смакота.
У 1984-му я познайомилася з особою, на ім'я Джон Босковіч,
ми почали писати матеріал і працювати над піснями,
поєднуючи популярну музику, комедію і коментаторство,
і це перетворилося на моє шоу «Без вас я ніщо».
Це перший робочий день, перше побачення з босом, і він везе
мене на екскурсію Сан-Франциско, про яку я навіть не мріяла.
Сандра Бернгард інтегрувала наратив в оповідання, пісні й гламур.
Усе було пронизане квір-чутливістю,
і це був зовсім інший спосіб створення комедії.
Почали з Ломбард-стріт, найкривішої вулиці у світі,
а я ще не почувалася більш гетеро.
Ми просто намагалися бути дотепними й робити щось кмітливе, божевільне
й підривне.
«Без тебе я ніщо» також було
неймовірно політичним шоу, бо роки Рейгана почалися
з дуже консервативної республіканської, правої релігійної політики.
Релігійна Америка пробуджується,
можливо, саме вчасно для нашої країни.
Обставини змінювалися.
Ми переживали
сексуальне й гомосексуальне звільнення, і вони поєднувалися,
і водночас нас за це карали.
Зараз я думаю про пасторів за катедрами, які є гетеросексуалами,
живуть нормальним життям, які прийшли до нас як гомосексуали.
Ми познайомили їх із євангелією.
Вони навернулися. Їхнє життя змінилося.
Я подумала: «Навіщо пригнічувати одне одного?
Навіщо забирати щось одне в одного?
Чому наші розчарування й травми мають заважати іншим людям?»
«БІЛЬШІСТЬ» ПРОТИ ГОМОСЕКСУАЛІВ
Ідея визвольного руху гомосексуалів така:
«Я просто хочу мати можливість виражати свою сексуальність».
У нас є культура гомосексуалів, яка не ховається, вона горда,
але політичний клімат для гомосексуалів у 1980-х
дійсно змінив тон культури гомосексуалів.
Це був сильний ляпас,
який вимагав від людей зовсім по-іншому взаємодіяти з політикою.
Від Крістофер-стріт до Кастро.
Від ночі в Стоунволлі до тижня смерті Джуді Ґарленд.
Від Літл Річарда до Лібераче.
Звучить беззаперечний біт.
Ми живемо в дуже важкі часи.
Почалася епідемія СНІДу,
і я думаю, було багато активізму
зі сторони республіканської адміністрації
з метою приборкання всіх соціальних проблем.
Тож це стало наступною хвилею,
коли треба було бути там і приєднуватися.
Є щось...
У тій старій релігії...
...я хочу спитати вас
...і в тій старій конституції.
Я хочу дещо знати
З усіх американців 93%
вважають гомосексуальність неприйнятним альтернативним способом життя.
...У вас є відповіді
Відповіді можна знайти в слові Божому.
Тож скажіть мені...
Рейган був жахливий. Було важко, але Сандра була дуже смілива.
Це була дика жінка, яка вказувала на лицемірство.
Джеррі Фолвел намагається боротися з фанком
і закликає нас боротися з фанком.
Джеррі Фолвелл піддасться фанку.
На це було так весело дивитися, це просто вражало.
З фанком неможливо боротися.
Бо фанк бореться з фашизмом, расизмом, сексизмом, гомофобією.
Це був неначе бойовий клич і перевдягання в обладунки воїна
зі словами: «Ми поборемо це
і якось вийдемо по той бік».
Ви будете фанкувати, невдячні виродки!
Вона просто так аморально на той час ставилася до сексуальності
й притягувала людей до себе.
Я зустріла стільки чудових людей. Мері Тайлер Мур прийшла на моє шоу.
Кіт Герінг і Мадонна.
Де вона? Мадонно?
Мадонно? Виходь!
У культурі квірів існувало «до» Сандри Бернгард і Мадонни в Девіда Леттермана
й «після».
- Чим ви займаєтеся? - Зазвичай ми в Kava Bar чи MK.
- Дорогою до Cubby... Саме так. - Hole.
Присягаюся Богом, я перетворилася на купу пилу на підлозі.
Я така: «Що відбувається?»
Сказали про Cubbyhole, а це лесбійський бар у Нью-Йорку.
Гадаю, настав час зізнатися.
Сонце, щойно будеш готова.
- Серйозно. - Ненавиджу таке.
Просто ненавиджу таке.
- Добре, так. Я спала із Шоном! - Добре! Замовкни!
- І він незграба. - Гаразд.
Ти брешеш!
- Слухайте... - З тобою було куди краще!
Мадонна й Сандра були дуже успішними,
впливовими жінками, які відкрито фліртували одна з одною.
Гадаю, це було дуже позитивно для квір-спільноти.
Це були важкі часи.
а в політичному плані не було покращень,
та були такі моменти,
коли ми могли побачити, що нас чекає.
Сьогодні ми разом, щоби поговорити про сексуальність зі сміхом
і про людей, які тримаються за руки.
Чоловіки, жінки, це все... Про людей.
Мене не травмували 80-ті.
Слава Богу, не травмували.
Мені пощастило,
бо багатьох травмували.
Я люблю вас. Дякую, що зізналися сьогодні.
Попри комедію Сандра творила й театр, й музику,
і саме через це мене завжди тягнуло до неї.
Коли я побачила таких, як Сандра Бернгард,
я подумала: «Нічого собі, я можу додати музику до свого стендапу, і це...
ТРІКСІ МАТТЕЛ КОМІКЕСА
...тепер я додаю рівень таланту до чогось...
Комедія суб'єктивна. Та з грою на інструменті
здається: «Принаймні я не повна дурепа.
Я дурепа у перуці».
Як ви, виродки?
Знаєте, я люблю стендап,
та єдина біда в тому, що він має бути життєвим.
А в мене був такий стрімкий злет до слави й багатства.
Єдині, хто мене добре розуміє, це багатії.
Бідні люди отам? Мамо, я тебе навіть не знаю.
Тож ця пісня...
Так, ця пісня присвячується всім багатіям.
Агов, багатії
Красиві багатії
Правда, кепсько Коли паркуєте свій човен у другу смугу?
Агов, багатії...
Квірство — це свого роду світ, заснований на наставниках і учнях.
Ми пізнаємо себе завдяки людям, яких зустрічаємо, які живлять наш дух.
Це спільнота.
- Радий бачити, секс-бомбо. - Я така рада бачити.
- Скучив за тобою. - Овва. Оце в тебе вуса.
Серед коміків-гомосексуалів панує дружба,
і ми, загалом, дуже добре ладнаємо, любимо одне одного.
Так, ми поливаємо одне одного брудом в очі,
підколюємо одне одного.
Але між нами любов.
Є дружба, є сцена, є сім'я.
Скотт Томпсон.
Коли я вчився в коледжі, я побачив Скотта Томпсона з «Діти в залі»,
який виступав на панелі про Конана О'Браєна, і це було неймовірно.
Він не соромився своєї орієнтації, він був гомосексуалом, геєм
і говорив про секс геїв.
Тож, Скотте, гадаю, треба познайомитися.
Так, звісно, Конане. Так, познайомся з Ренді й Ральфом.
- Ренді й Ральф! - Як справи?
Чи правильно Ральф і...
Прошу носити різні капелюхи, аби розрізняти.
- Ага. - Але іноді вони неслухняні!
У моєму дитинстві на телебаченні було троє чоловіків,
які були відвертими геями, але їм не дозволяли бути геями.
Ріп Тейлор.
Погляньте на це. Дивна пара.
Чарльз Нельсон Райлі.
Твоє панування закінчилося, Філіпе. Жінки повертаються до мене.
Пол Лінд.
Правда чи брехня? Христофор Колумб любив носити шаровари й довгі панчохи.
Непросто підписати екіпаж на пів року.
Геїв приймали, якщо вони були дотепні.
Вони були епатажними, кумедними хлопцями,
але в ті часи із цього сміялися.
Ступаючи в комедію, я вирішив нічого не приховувати.
Коли я вперше прийшов у цей бізнес і почав займатися комедією,
я подумав, що можу займатися стендапом,
але дуже рано я зрозумів, що це неможливо.
Коли я вперше вийшов на сцену на відкритий мікрофон 80-х,
комік, який мене представив,
сказав глядачам, що я зробив йому мінет.
Він просто назвав мене педиком і вивів на сцену.
Тож глядачі вже були готові ненавидіти мене.
І так було завжди.
Але я виходив.
І це було дуже важко.
Тож я вирішив створювати персонажів,
щоб обійти реалії тогочасного світу.
Цілий серіал «Діти в залі» були наповнені квір-чутливістю.
Сам факт того, що чоловіки вдягалися в сукні й мали гарний вигляд,
уже ламав стандарти.
Пані Франческо Фіоре, ви б'єте чоловіка?
Що?
Ні.
Можливо.
Так! Але його важко не бити.
Скотт Томпсон ніби навіть не думав,
що йому заборонено говорити те, що він казав.
Я порвала зі своїм коханцем, Зіком.
Гадаю, він мені зраджував.
Він мене називав «Наступна!»
З Бадді Коулом я взяв стереотип жінкоподібного гея
і обіграв його,
і вже сміялися не з нього,
а з глядача.
Я власник гей-бару, і вже не можу приховувати орієнтацію.
Я такий же відомий, як міський радник.
Інша основна причина,
чому Бадді Коул відрізнявся від подібних персонажів-попередників,
полягає в тому, що він був явно сексуальним.
Геї були неначе кастровані,
а судячи з персонажа Бадді Коула було ясно, що він трахався.
Я подумав, що життя може перевернутися догори ногами
й суспільство теж.
Наприкінці 70-х
виник рух за прийняття гомосексуальності в суспільстві
й на телебаченні.
У кіно, попкультурі.
Був округ Кастро, було диско.
Юначе, тобі є куди сходити
Я кажу, юначе
Людей видавали за квірів,
і вони були популярні.
...Багато способів розважитися
Ми скрізь!
Весело залишатися в Х...
А тоді епідемія СНІДу.
Таємнича хвороба, або «чума гомосексуалів»,
стала безпрецедентною епідемією в історії американської медицини.
І все відкотилося на 30–40 років.
Миттєво, майже за ніч.
ЗУПИНІМО СНІД!
У ті часи геїв уважали мерзенними.
СНІД ВИЛІКОВУЄ ПЕДИКІВ
Треба розуміти, що за часів адміністрації Рейгана
була пресконференція, коли СНІД уперше проявився,
і всі почали сміятися.
Хтось у Білому домі знає про цю епідемію, Ларрі?
Відома як «чума гомосексуалів».
Ні, це так. І вона дуже серйозна.
Кожна третя інфікована людина помирає,
і мені цікаво, чи президент знає.
У мене його немає. А у вас?
У вас його немає. Я радий це чути, Ларрі.
То президент... Білий дім дивиться на це як на гарний жарт?
Я за те, щоби можна було жартувати з чого завгодно, будь-якої групи й будь-кого.
Але якщо жарт породила ненависть, то ні.
РІДКІСНІЙ ТИПУ РАКУ В 41 ГЕЯ
Не можна жартувати про СНІД, коли стільки людей помирало.
У США ВІД СНІДУ ПОМЕРЛО 100 000
Був час, коли комедія сильно приймала гомофобію.
А якщо не вірите, відкрийте Spotify
і введіть «Едді Мерфі педики».
Педикам не можна дивитися на мою дупу, поки я на сцені.
ЕДДІ МЕРФІ: У МАЯННІ 1983
Уявіть, що ви гей-фанат Едді Мерфі, і це перше, що ви чуєте.
Мене це лякає, бо з ними тусуються дівчата.
Дівчата можуть цьомнути в клубі друга-гея...
і піти зі СНІДом на губах.
Додому до чоловіка. П'ять років потому:
«Містере, у вас СНІД». «СНІД?
Але я не гомосексуал».
«Авжеж, ви не гомосексуал».
Сем Кінісон завітав у Dangerfield's
і пожартував, сказавши...
Бо кілька педиків трахнули якихось мавп.
Їм стало так нудно, що власних задів було недостатньо.
І через це вони хочуть, щоби ми вдягали кляті гумки.
Я пам'ятаю, дивився цей виступ і був 16-річним хлопцем у натовпі,
і люди не вибігали з кімнати, кажучи: «Що це, у біса, таке?
Це не комедія».
Вони сміялися до болю в животі, аж до істерії.
Коли СНІД нарешті спалахне по всій країні, як пліснява,
мільйонів 20 педиків бігатимуть і думатимуть:
«Звідки ж це взялося?
Як це підчепити?»
Як ти це підчепити? Усе просто. Я поясню.
Якщо ти щодня ходиш із лайном на члені,
ти обов'язково щось підчепиш, розумієте?
Було важко. Важко, бо це відштовхувало від думки зізнатися.
Ба більше, я думав не «коли я зізнаюся», а «я ніколи не зізнаюся».
У залі не знали, що я гей.
У приватному житті знали, та не там.
Мені бракувало сміливості. Я думав, це зруйнує мою кар'єру.
Я працював у клубі Comedy You in The Village,
і раптом на сцену вийшов хлопець, на ім'я Боб Сміт.
Це було важливо, бо у 80-х було дуже мало відкритих коміків-геїв.
Маю сказати, я з дуже консервативної родини,
і мені було непросто сказати батькам, що я гей.
Я зробив своє ретельно сформульоване оголошення на День подяки.
Я сказав: «Мамо, передаси підливку гомосексуалу».
Вона передала моєму батькові.
Не було геїв, які були б хедлайнерами.
Боб Сміт став першим
визнаним геєм, який проводив стендап на The Tonight Show,
і я тоді не розумів,
що далі їм уже не було куди йти.
Агенти, менеджери. Вони не знали, що робити з ними.
У них не було ролей для них. Для них не було закладів.
Чому б не забрати мене?
Добре.
- Через камери не втримуюся. - Гарний виступ.
- Дякую. - Дякую, Тодде.
Я не знав, що Тодд гей, перші кілька років після знаймоства,
і ми не раз виступали разом,
і він зізнався зовсім не так, як я.
Він зізнався, коли вже став відомим і зарекомендував себе як улюблений,
дотепний, відомий комік-хедлайнер.
З «Міста братської любові» вітайте пана Тодда Гласса!
Це Тодд Гласс, пані й панове.
Сьогоднішній монолог від містера Тодда Гласса!
І я подумав, що не зізнаюся.
Ніколи.
У мене стався серцевий напад.
Це було після шоу в Ларго.
Це було шоу «Сара Сільверман і Друзі», там було багато коміків.
Після шоу я не міг перевести подих. Я не знав, у чому річ.
Нарешті мені викликали швидку.
Коли мене заносили до карети, я закричав Сарі:
«Зателефонуй моїй дівчині!
Зателефонуй моїй дівчині», — вона знала, що я гей.
«Саро, зателефонуй моїй дівчині», — знаючи,
як це жалюгідно. Хіба це має турбувати?
Як і будь-хто: «Здається, у нього серцевий напад. Гадаю, він ще й гей».
Тож у лікарні
мій
хлопець
прийшов до мене
й він...
Він приніс мені квітку.
І тоді...
Це було так мило з його боку, він зірвав її десь біля входу,
думаю, це був якийсь цвіт бур'яну, і він засунув його під подушку.
І я подумав...
Знаєте, мене просто розбив той факт,
що ми так жили.
І тоді я подумав:
«Щойно вийду звідси, я з усім цим розберуся».
Далі вітаємо актора й коміка Тодда Гласса!
Камінг-аут значно покращив мій стендап.
Коли я зізнався, мені казали:
«Шкода, що тобі доводилося вигадувати ті історії про свою дівчину».
Я кажу: «Я не вигадував історій. Я просто змінив їх».
Бо стосунки, зрештою, це лише стосунки.
Тому коли я чув від коміків: «Жінки роблять це, жінки роблять те»,
— я думав: «Хлопці теж такі. Ви просто не в стосунках».
Думаєте, коли два хлопці разом і мають вийти о 7:30,
вони разом ідуть до авто о 7:30, бо це два хлопці?
Дуже довго не було прикладу.
Ми самі розбиралися.
Я тобою так пишаюся. У тебе так добре виходило. Вітаю!
У гей-коміків не було стількох чудових прикладів для наслідування,
як було білих гетеро коміків.
Друже, як ти?
- Чудовий вигляд. Як справи? - Я щойно повернулася з Палм-Спрінгз.
Палм-Спрінгз — це утопічна спільнота,
яка уявляє, яким би був світ, якби геї і республіканці могли співпрацювати.
Протягом кількох у стендапі я спостерігав,
як мої друзі, які були гетеро, мали наставників
і отримували вказівки від людей, схожих на них, які були до них.
Було дивно, коли я зрозумів, що в мене такого немає.
Такі люди не займалися стендапом.
Таких людей не існує, бо вони не зізнаються й бояться мене,
і тому, що багато з них померли від СНІДу,
бо уряд нічого не робив із цим.
Мені здається, що я ставив собі за приклад багатьох комікес,
як-от Сандру Бернгард і інших,
які виступали й з'являлися в той час.
Я просто не можу згадати жодного прикладу за останні десять років
до моїх виступів, де я бачив би виступ іншого гея.
Гадаю, повпливали квір-жінки.
Я квір.
Так я самоідентифікуюся,
і для мене це значить, що мені байдуже, хто ви.
І я хочу, щоби ви хотіли мене.
Я виросла в Сан-Франциско, і думаю, що моя точка зору як комікеси
була сформована різноманітністю Сан-Франциско.
КАСТРО
У нас були давні задатки героїв контркультури.
У нас були давні задатки фемінізму, гомосексуалів-оповідачів,
і квір-комедія була важливою частиною цього.
У Josie's Juice Joint були всі коміки-гомосексуали
й багато драгів.
Такі, як Липсінка, який стирає межу між мистецтвом, стендапом і драгом.
Знаєте, ми змішували політику, активізм, панк-рок,
і те, що хтось був квіром, не виокремлювало цієї особи
від того, що можна було вважати мейнстрімним успіхом.
Можна було бути гомосексуалом і зіркою в Сан-Франциско.
У 1990-му моя кар'єра стендап-комікеси була на висоті.
Сподіваюся, прославлюся. Думаю, до того йде. У мене власне телешоу.
Зветься All American Girl, і воно дуже... Дякую.
Я хотіла назву «Шоу Маргарет Чо»,
бо я до біса егоцентрична.
Мені підкинули кілька варіантів. «Схід і Захід».
«Вок на Дикій стороні».
В, о, к — вок.
Я влаштувала істерику й сказала: «Пішли ви. Буде "Китайози"».
Але коли ти потрапляєш на 20-ту годину на телебаченні,
це зовсім інша справа.
Цим я напахтилася на зізнання.
Була дебютанткою?
Ні, лесбійкою.
Мене справді не розуміли. Річ не лише в тому, що я азійка.
Я була жінкою. Я була груба.
Я була квір. Настільки, що вони не могли осягнути.
Їм хотілося чогось, що вони могли б зрозуміти,
на відміну від цієї грубої леді, яка любить жінок.
«Послухайте, є проблема.
Ви не подобаєтеся мережі».
Тож мою появу на телебаченні дуже погано сприйняли.
ABC КАЖЕ «НІ» ШОУ ALL-AMERICAN GIRL ЧО
Квіри на телебаченні зіштовхуються із дивним каламбуром,
бо їм і можна бути відкрито гомосексуалами, але водночас їм кажуть:
«Не надто відкрито.
Чудово, що ви гомосексуали, але не переборщуйте».
Як «Не питай, не кажи».
Я прийшов сюди сьогодні, щоб обговорити складний виклик,
який отримав величезну кількість публічних і приватних дебатів.
Політика нашої країни щодо гомосексуалів у армії.
Ми тут, ми квіри...
У країні було відчуття, що все погано й стає лише гірше,
і панував свого роду дух панків, що треба робити все самим,
люта нагальність робити щось зараз.
Ми тут. Ми квіри. Ми феміністки. Не чіпайте нас.
У нас немає часу на поступовий прогрес.
Треба боротися негайно.
МОВЧАННЯ = СМЕРТЬ
Епідемія СНІДу зробила активістів із нейтральних,
які сказали:
«Я більше не можу мовчати». Бо це було питання життя і смерті.
Гадаю, моя улюблена група активістів була з 80-х, і це були ACT UP.
У них був чудовий слоган — «Мовчання дорівнює смерті».
Тобто: «Якщо не говорити про СНІД, то ми помремо від СНІДУ»,
— і в мене є подібне гасло:
«Мовчання дорівнює неіснуванню».
Квір-комедія — це те,
як ми боролися з травмою.
З травмою у формі гомофобії, з травмою у формі расизму,
з травмою у формі сексизму,
з травмою у формі загального неприйняття суспільством.
Коли я не стала телезіркою,
повернутися до стендап-комедії було природним кроком.
Я хотіла знайти свою авдиторію. Я хотіла знайти свою групу.
Я зрозуміла, що маю робити це по-своєму.
Маргарет Чо!
Мені вдалося створювати власні комедійні шоу,
знімати їх і готувати для телебачення, не хвилюючись про мої слова чи дії.
Я могла робити, що хотіла.
Я пройшла все це. Я думала: «Я гомосексуалка?
Я гетеро?»
І я усвідомила, що я просто розпусниця.
Уперше побачивши виступ «Маргарет Чо»,
я вперше побачив, як обговорюють квір-ідентичність,
не ображаючи її.
Я люблю слово «педик»,
бо воно описує людей, яких я люблю.
«Геї існують, вони реальні, і я вважаю, що вони неймовірні».
І я такий: «А, ну гаразд. Не знав, що це дозволено».
Ми любимо лише три речі. Попки, Джуді Ґарленд і Маргарет Чо.
Вона робила шоу від нас і для нас,
і це призвело до розквіту альт-комедії.
Знаєте, дивні неформальні склади.
І виникла різноманітніша група коміків,
які не схожі на коміків, які виступали раніше.
Я пам'ятаю, як уперше почув стендап Маргарет,
і там було все, що мені казали не робити, коли я починав займатися стендапом.
Це було непристойно, вульгарно,
їй просто було начхати.
Багато з нас відчували, що ми не належимо до традиційних просторів.
Багато коміків казали мені, коли я лише заробляв собі ім'я:
«Не жартуй про секс».
Бо коли жартуєш про секс чи про побачення,
ти нагадуєш усім, який у тебе секс.
Навіть якщо це не жарт про анальний секс, про це вони подумають,
і їм стане гидко.
Щойно з'явилася нагода,
я хотів жартувати лише про те, що люди хотіли залишити за завісою.
Я так кохаю свого хлопця. Він моя половинка. Він білий, але деякими ночами
має трохи азійського ДНК.
Гей-йоу!
Так! Він ненавидить цей жарт!
Але він знизу, тож нікуди не дінеться.
У той час квір-комедія була справжньою розрадою.
І для мене дуже важливо, щоб у глядачів
був квір-упливовець, у якому вони могли б знайти надію,
знайти радість.
Це щось життєствердне.
Ніби не бачила мене.
Перепрошую.
Я найбільша людина у світі.
- Вибач. - Та я жартую!
Добре.
Чудово.
Зачекайте. Я відкладаю.
- Якого... - Чорт.
- Це зайве в кишені. - Гаразд, дайте сюди.
Усім привіт.
Я завжди знала, що хочу стати артисткою, але не знала як.
Я була така висока, незграбна й гомосексуалка,
і я дивилася на таких жінок
як Джоан Ріверз, Момс Мейблі — ці люди,
які були нахабними, чесними
й дотепними,
і я подумала: «Цим я і хочу займатися».
Я хотіла бути комікесою, яка, так вийшло, була лесбійкою,
і я завжди так почувалася. Люди знали, що я лесбійка,
але в мене не було про це жодних жартів.
Люблю злити маму. Недавно я розізлила маму.
Якщо хочете розізлити маму, зробіть це.
Коли будете їхати з мамою, зупиніться біля стриптиз-бару,
припаркуйтеся й скажіть: «Я зараз.
Лише забіжу забрати чек із зарплатнею».
Ніби ви стриптизерка!
Я пожартувала так в Атланті десь місяць тому, і хтось крикнув:
«У нас тут готівка».
Я бачила, як людей укладали в рамки,
аби ті працювали лише на певну авдиторію,
як їх не брали на роботу.
Вітаю, я Сюзанна Вестенгофер, відома комікеса-лесбійка.
Спершу я виступала в комедійних клубах у Нью-Йорку.
На початку 90-х якщо зізнатися,
що ти лесбійка чи гей, це був кінець твоєї кар'єри.
Багато коміків казали припинити говорити про геїв.
«Із цим нічого не досягнеш.
Ти могла бути величною, а так тебе більше не запросять».
Я жартувала для гомосексуалів в гетероклубах Нью-Йорка,
багато клубів приймали мене, та один — ні. Обійдемося без назви.
«Комік Стрип»!
Це було неймовірно. Я тричі прослуховувалася в них.
Усе чудово, але цей хробак-менеджер
каже: «Ти молодець, але я не думаю, що ти нам знадобишся.
Бо ми готуємо наших людей до ТБ,
а я не думаю, що лесбійки колись будуть
на ТБ».
Я усвідомлювала, що це мене обмежує.
Гадаю, головна причина гомофобії в тому, що я не отримувала того,
про існування чого я навіть не знала.
Мені не пропонували, як пропонували іншим комікам.
Я запитала: «Не буде лесбійок на ТБ? А як же Вімблдон?»
Відмовляли в прослуховуванні.
Я чітко пам'ятаю, як мені сказали: «Ви відкрита лесбійка-комікеса?
Лише про це й жартуєте?» «Не лише про це, а й про життя чорних.
Ти чорний завжди, говориш про це чи ні».
Вона сказала: «Добре, дякую. Виведіть її звідси».
І це завжди було ніби...
Це засмучувало.
Зараз я вдаю, ніби не рюмсала десь
і не намагалася не дати туші потекти тоді,
але це було... Це було боляче. Розумієте?
Досі була ненависть, фанатизм, стільки треба було ще працювати.
Наступного разу, коли хтось скаже: «Лесбійство — це вибір,
гейство — це вибір», — скажіть: «Ні, я не вибирала.
Я обрана».
Абсурдно наполягати на тому, що одностатеві стосунки мають мати
однаковий статус.
Треба зупинити гомосексуальність,
яка захопить наше місто, наші школи.
Гомосексуальні 90-ті не такі й гомосексуальні.
У нас був закон «Не питай, не кажи»,
у нас був закон про захист шлюбу,
який визначав шлюб можливим між чоловіком і жінкою.
Важливими були діти.
Гомосексуали почали всиновлювати дітей,
і якщо вони одружаться,
що заважає нам казати, що чоловік і жінка взаємозамінні батьки?
Це аморально. Це нездорова й руйнівна поведінка.
Це було неймовірно.
Ерік і Лайл Менендес. Одного вечора батьки дивляться ТБ
і їдять морозиво, а їх застрелюють.
Вони можуть одружитися! Вони одружилися в тюрмі.
А я не можу.
Джеррі Сандаскі. Педофіл.
Він має більше прав, ніж я.
Мері Кей Летурно одружується з власним, бляха, учнем
і народжує від нього.
Я просто озвіріла,
і тоді змінилося все.
І коли в мене народилася дитина, це був кінець.
Я заявила, що я мама-лесбійка.
Усі коміки говорять про сім'ю.
Ніхто мені не заборонить цього.
Я лесбійка з двома дітьми,
тож слід розповісти вам про це.
Я народила з колишньою — Венді.
Гаразд, її не зовсім так звуть. Вона не хоче, щоби я казала її ім'я.
Просить звати Венді. Її справжнє ім'я Шерон. Так чи інакше...
Що це каже нашим дітям?
Коли ми не пишаємося
і не тішимося сім'ї, яку ми створили?
Ми взяли анонімного донора сперми, ось він.
Щиро дякую, що завітали.
Діти дуже чекають завтрашньої зустрічі. І...
Коли я почала говорити про сім'ю і дітей, я робила це, ризикуючи власною кар'єрою,
але я не могла вчинити інакше.
Я не могла дивитися на обличчя сина
й сказати: «Про таке не говорять. Нам має бути соромно.
Ми не такі, як інші».
Я просто не могла.
Я в захваті від Джуді Ґолд.
Пам'ятаю, як вона говорила про свою дитину.
Я подумав: «О, у неї є дружина й дитина.
Але вона лесбійка. Але має сім'ю». І мозок вибухнув.
І тоді це було звичайне
сімейне життя, а не «гомосексуальне сімейне життя».
Привіт усім!
Привіт, квірчики мої!
Я всіх вас люблю!
Комедія дає людям можливість
побачити світ чужими очима,
і чудовий комік змусить вас сміятися й задуматися,
а, може, навіть переосмислити щось.
Усі дізналися, що Джуді лесбійка, і їй не сильно було куди піти.
Наступного разу я побачив її на ТБ як продюсерку «Шоу Розі О'доннелл».
Я втратила співробітників. Забери сина. Тримай.
Коли я працювала над «Шоу Розі О'доннелл», я думала: «Це шоу — феномен».
Усі дивилися його. На обкладинках усіх журналів.
І я подумала: «Якби ви знали, що ми всі гомосексуали.
Ми всі діти гомосексуального театру, які влаштовують вам шоу».
Коли в мене була угода з Warner Bros. для мого ток-шоу,
я сказала їм, що я лесбійка, бо вони витрачали мільйони доларів,
підпалюючи інтерес до шоу, і я хотіла, аби вони знали.
Я сказала: «Якщо це важливо, я хочу, щоби ви знали».
Я не уявляю, що колись зізналася б, бо тоді я не уявляла цього.
Знаєте, моє шоу почалося в 96-му,
і це було до «Вілл і Грейс», це було до зізнання Еллен.
Пам'ятаю, я думала, коли Еллен зізнається
в ролі її персонажа в шоу, що вона зруйнує свою кар'єру.
Я запитала її: «Ти це зробиш?» Вона каже: «Так».
Я кажу: «Овва. Ти хвилюєшся? Ти боїшся?» Вона каже: «Трохи».
Не знаю, як стався витік,
бо ми намагалися повільно йти до розкриття цього,
щоби змінити думку людей.
Ми з'ясували, що персонажка ліванка й...
- Ліванка. - Так.
Вона сказала, що буде сцена, де персонажка зізнається, що вона ліванка,
я сказала: «Добре».
Ми говорили про жарти про це,
і я сказала: «Можу сказати, мені подобаються баба гануш і Кейсі Касем».
- Я люблю Кейсі Касем. Послухай. - Так тримати, дівчинко.
Може, я теж ліванка.
- Можливо. - Може, я теж ліванка.
Я і не знала.
Знаєш, іноді сумно,
бо іноді я відчуваю, що ти може бути ліванкою.
Я не хотіла залишати її саму, не підтримуючи її,
не визнаючи єдності.
У Торі Еймос є така пісня. Вона співає: «Твоя мама прийшла в огидній сукні,
і тепер твоя черга стати на моє місце.
Усі на тебе дивляться. Візьми мене за руку».
Це я і відчула. «Я не дозволю тобі стояти самій.
Візьми мене за руку. Ми зробимо це разом».
Пів Голлівуду — ліванці.
- Справді? - Так.
А ніхто й не знає!
«ЕЛЛЕН» РУХАЄ ІСТОРІЮ ТБ УПЕРЕД
Камінг-аут Еллен зворушив Америку.
Це була та, кого ми бачили щотижня
у чарівному ситкомі, яка чесно заявила, що вона квір.
Сьюзен,
я гомосексуалка.
Шоу відразу скасували після цього,
але це змусило людей задуматися
про внутрішнє життя квір-людини
й те, що ми знали й полюбили Еллен,
а потім дізналися, що вона квір.
Що сталося?
Вона зруйнувала власне шоу, говорячи про гомосексуальність?
Чи це платформа її покинула?
Проблема в тому, що для багатьох людей,
коли я говорю про свою дружину, я розповідаю про своє життя.
Якщо я заговорю про свого чоловіка, то я чомусь уже хочу щось нав'язати.
Нас усіх виховують із думкою: «Щось не так.
Ти не нормальна. З тобою щось не так».
Усе так, і колись люди це усвідомлять.
ТАК, Я ГОМОСЕКСУАЛКА
Ви помітили, що деякі з найважливіших, хто зізнався
в такій великій хвилі були комікеси-лесбійки?
Від людей можна було почути:
«Я не люблю гомосексуалів, та люблю Еллен».
І я собі думаю: «Ну гаразд».
Це через здатність розсмішити.
«Від цієї людини мені добре. Може, бути гомосексуалом не так і погано».
Думаю, жінки сміливіші за чоловіків.
Гадаю, найбільшими зізнаннями
були зізнання Еллен, Роузі й Ванди.
Коли я зізналася,
це був національний день протесту проти Восьмої Пропозиції.
- Два, чотири, шість, вісім! - Бог не дискримінує!
Жінка, яка була головою центру, здається,
почала казати, що в авдиторії є союзник, який сильно підтримує нашу спільноту,
а я дивлюся: «Тут що, Дрю Беррімор?»
Знаєте: «Це Pink? Хто в цій авдиторії?
Хто ще тут є?»
І вона сказала, Ванда Сайкс.
Я подумала: «Ох ти ж чорт!» Вважають, що я союзниця?
Точно, вони ж не знають, що я в громаді».
ПРИЄДНУЙТЕСЯ ДО ВПЛИВУ ЛАС-ВЕГАС, НВ 2008
Я одружилася 25 жовтня.
Моя дружина тут.
«ВИДІЛЯЙСЯ» РІВНІСТЬ
А потім, коли я повернулася до друзів,
там була Алекс, моя дружина,
вони сказали: «Ти ж знаєш, що ти зізналася?»
Я подумала: «Овва, мабуть, так.
Я справді зізналася?»
Щиро дякую вам усім.
Слухайте, я лише хочу сказати...
Поаплодуйте від душі всім, кого ви сьогодні бачили.
Божечку ж мій.
Є дуже багато артистів,
які торували мені шлях.
Перша темношкіра жінка, яку я побачила на сцені, зробила камінг-аут.
Карен Вільямс.
Вона була кумедною,
і так сталося, що вона лесбійка, і просто говорила:
«Так, моя дівчина». А я така: «Що?»
Вона сказала це на сцені, а я озирнулася: «Це хтось чув?»
Лесбійки взивають до Ісуса під час оргазму.
Знову всі заслуги чоловіку.
У дитинстві моєю улюбленкою була Джекі «Момс» Мейблі.
Вона була чорношкірою, а на телебаченні такого не було.
У неї була ця справжня персонажка,
бо нагадувала моїх тіток і бабусю.
Пам'ятаю, як у дитинстві
я дивився Момс Мейблі, наприклад, у Smothers Brothers.
- Знаєш, Момс не любить старих. - Не любиш?
Ні. Щоразу, коли побачиш, як я обіймаю старого,
я тримаю його для поліції.
У дитинстві я не здогадувався, що вона публічно зізналася, що вона лесбійка,
що вона зізналася, коли їй минув другий десяток.
- Це Марселла. - Привіт, здорованю!
Я приготувала тобі рибку й рис.
Знаєш, я сама з Південної Кароліни.
Якби я могла повернутися в часі, я б разом із Момс підчіпляла б жінок.
Ви знущаєтеся?
Блискуче використання комедії Момс
як критики й руйнівника соціальної динаміки своєї епохи
було просто геніальним.
Я голосуватиму за кого заманеться і я проявлятиму неповагу до Клану,
і я двічі кину виклик зняти простирадло й постати переді мною, як чоловік.
Я бачу Момс Мейблі у Ванді Сайкс.
Вона говорить про проблеми, великі й малі,
у повсякденному житті.
Важче бути гомосексуалкою, ніж чорною.
Так. Бо є те, що я мала...
Бо є те, що я маю робити як гомосексуалка, чого мені не треба робити як чорношкірій.
Я не зізнавалася, що я чорна.
Не довелося садити батьків і розповідати їм про мою темношкірість.
Не треба було говорити.
«Мамо, тату, я маю вам дещо сказати.
Сподіваюся, не розлюбите мене.
Я просто скажу як є.
Мамо, тату,
я чорна».
«Що? Що вона щойно сказала?
Боже милий! Вона не сказала "чорна"! Вона сказала "чорна"?»
«Мамо, я чорна». «О Господи Ісусе! Тільки не чорна! Боже!
Тільки не чорна, Господи!
Будь-що, тільки не чорна, Боже!»
Її зізнання було дуже сильним.
Особливо побачити її як чорну квірку,
і я подумав тоді: «Я так і почуваюся».
Я не міг цього висловити.
ГОМОФОБІЯ — ВІДСТІЙ
У Ванди був спецвипуск, у якому вона розповідала
про життя з дружиною-француженкою,
але врешті-решт це було зворушливе
й чудове зображення домашнього побуту двох жінок.
Тепер я хроплю.
Це щось новеньке. Так.
Хропіння. Моя дружина, йой. Боже, благослови її за її терпіння.
Бо спочатку все почалося з глибокого дихання.
Знаєте, просто...
Але швидко переросло в...
Звідки я знаю?
Бо моя дружина це записує.
Це нормалізувало квірство,
і особливо нормалізувало різнорасове жіноче одностатеве кохання.
КОМІКЕСА: «Я ПИШАЮСЯ, ЩО Я ЛЕСБІЙКА»
Ванда й лесбійські піонерки
дали мені змогу вільно сказати, що я гомосексуалка.
Коли я починала,
лесбійки мене лякали.
Вони лякали мене до чортиків.
Я просто...
«Чого вони хочуть? Чому вони на мене дивляться?»
Я думала: «Облиште мене».
Тоді все зійшлося.
І я зрозуміла, як часто
я намагалася пом'якшити власну гомосексуальність
і зробити її нормальною чи навіть прийнятною.
І більше ніколи не доведеться цього робити, і це полегшення.
Я не знала, що я лесбійка.
У 50-х і 60-х ніхто не говорив про гомосексуалів.
Я гадки не мала, що це.
Я не знала, що в моїй родині є такі.
І навіть не сильно ховалися. Були стереотипними й очевидними гомосексуалами.
Як тітка Розова й дядько Голубчик.
Для квір-коміків дуже важливо, щоби їх побачили, щоби їх почули.
Є діти й люди, які живуть там, де їх не бачать.
Тож приємно бачити, що ми виступаємо за них.
Це їх надихає.
У квір-просторах є набагато більше можливостей
для успіху жінок, для успіху темношкірих.
Коли я вперше переїхала до США, і ніхто не знав, хто я така,
я працювала з Олівією, яка влаштовує круїзи, курорти й таке інше для жінок.
Я змогла почати заробляти гроші в Америці
як комікеса у квір-просторах.
У 80-х і 90-х, і навіть у 2000-х
почали з'являтися простори й сцени для квірів.
Дехто називає це «лавандовим контуром».
У ті часи квіри, темношкірі, жінки
відкрито виступали.
Коли я починала, у стендапі була Кейт Клінтон,
Карен Вільямс, Марга Гомес, Ліа Деларія,
які виступали на заходах і фестивалях для гомосексуалів
чи в кабаре з власними шоу.
Для тих, хто не знає, що таке фестиваль жіночої музики,
ось що це.
У певний період часу
великі групи жінок збираються в лісі,
де діляться комарами, п'явками й чипсами, і якось стають кращими лесбійками.
Я міська дівчина, ясно?
У лісі є вбивці із сокирою. Я не хочу там бути!
Ні!
Здавалося, ніби це був андеграунд.
Проводили вечори для гомосексуалів.
Коміки-гомосексуали могли виступати відкрито,
ну й глядачі зазвичай були гомосексуалами.
Він хотів представити мене,
я знаю, він хотів представити мене лесбійкою Стоунволла,
але він представив мене як лесбійку Стоунхенджу.
Ну ж бо, гетеросексуали.
Якщо дозволите нам одружуватися, припинимо одружуватися з вами!
Для мене немає нічого більш принизливого, ніж гра в софтбол.
АЛЕК МАПА
Бо я не можу подати нічого, окрім смачного бранчу.
Коли я входила в комедію, артисти-гомосексуали часто бували
на круїзних лайнерах з компаніями гомосексуалів.
Було ясно, що літо було насичене,
бо наближався прайд, і треба було очікувати певних подій.
Мій перший хедлайнерський виступ пройшов
у «Пульсі», Орландо.
ПУЛЬС
Це були місця, де мене наймали клуби для гомосексуалів.
Це були люди, які казали:
«Ти одна з нас. Ми хочемо тебе підтримати». Це вагомо.
Люди приймали й любили мене, і вони просто хотіли гарно провести час, посміятися
й підтримати будь-якого
артиста-гомосексуала.
«ДУПЛЕКС» НЬЮ-ЙОРК
Ці заклади дуже важливі для спільноти коміків.
«АКБАР» ЛОС-АНДЖЕЛЕС
Мені подобаються ці шоу, бо там багато гомосексуалів,
і вони з тих місць, де вони ховаються чи приховують своє єство,
а там вони можуть цілком бути собою.
Це вивільнення створює чудову авдиторію для комедії,
бо вони такі щасливі бути тими, ким вони є.
Я була в захваті після виходу мого спецвипуску «Солодке й солене».
Я отримувала багато повідомлень від батьків,
які казали, що їхні діти використовують моє шоу як лакмусовий папірець,
аби побачити, як відреагують батьки,
і якщо вони сміялися й посміхалися, то діти зізнавалися їм.
«Мамо,
я лесбійка».
Знаю, звучить банально, але сміх — це ліки.
Він допомагає зблизитися з людьми.
Тож ми точно потребуємо його.
Гадаю, треба ставити великі цілі.
ІСТОРИЧНЕ РІШЕННЯ ЗА ПРАВА ГОМОСЕКСУАЛІВ
Комедія має щось сказати, щоби рухати нас уперед.
Продовжуючи боротися за рівність.
Я просто люблю вас усіх і дякую, що ви завітали.
Дякую, що прийняли нас, і просто щиро дякую.
Усім вам удячна.
Люди, які висловлюються, можуть бути справжніми й чесними,
описуючи свій життєвий шлях, роблять послугу, особливо коли це квіри.
- Вітаю, Едді. Роузі. - Вітаю.
- Привіт. - Як ти? Рада зустрічі.
Багато людей займаються стендапом цілком свідомо.
Пам'ятаю Едді Іззарда. Завжди любила її.
Вона пройшла трансформацію вона вільна, вона одягається,
є і живе своїм справжнім єством.
Це не гламурна частина.
Але це теж має бути.
Знаєте, це те, що мене приголомшило.
Наскільки корисно, як на мене, для світу, який часто плутається у визначеннях,
щоби люди жили своєю правдою і ідентичністю,
і могли висловити це самі.
Мій камінг-аут був у 85-му,
а у 88-му ввійшла в стендап, я почала як хлопець,
бо я подумала: «Я не можу й це вивалити».
«Кров густіша за воду», — тобто треба бути добрим до родичів.
Та заварний крем густіший за кров.
Треба бути добрими до трайфлу?
З плином часу я відчувала злет у кар'єрі. Я старалася.
І я подумала: «Треба сказати всім, що я...»
Тоді це ще звали ТВ.
ТВ, транс. Мова змінилася з роками.
І притягнути це в суспільство. Ми були поза ним.
Думаю, тоді це звалося ЛГБ, але...
Т ще не було.
Тож мій камінг-аут був у 85-му. 37 років тому.
Люди вже заявляли, що вони транси.
Концепція транссексуальності виникла
перед публічним оком у 1952-му й 1953-му
у першу чергу завдяки жінці, на ім'я Крістін Йоргенсен.
КРІСТІН ЙОРГЕНСЕР АРТИСТКА
Крістін Йоргенсен була першою великою знаменитістю транссексуалкою.
Вона була Кейтлін Дженнер свого покоління.
Крістін Йоргенсен виходила на сцену й розповідала кілька жартів,
трохи співала, трохи танцювала й швидко змінювала номер.
Схоже, перша знаменитість-трансгендер сучасності
має комедійний номер.
Тож я почала говорити про це на сцені,
але без сукні, без помади.
Журналісти казали: «Він каже це й бла-бла-бла
Це жарт?» Я подумала: «Добре, одягну сукню».
Якщо ви жінка, можете говорити про сексизм.
Бо чоловіків це не зачіпає.
Якщо ви меншина, можете говорити про расизм.
Білий чоловік середнього класу — абсолютний непотріб.
І нічого сперечатися. Він не скаже: «У мої часи був...
Гаразд»
Якщо щось і працює на мою користь, то це: «На щастя, я трансвестит».
«О, то це правда?
Транс, ТВ, байдуже, як ви це визначаєте.
Але вигляд нікчемний». Так вони писали.
Гаразд. У мене лише пара суконь, тож відваліть.
Тож я подумав: «Треба вдосконалити зовнішність».
І все лише посилилося.
Відвертість щодо того, що я транс,
мала позитивні й негативні наслідки.
Здається, вони трохи очманіли від мене. «Що нам робити із цією людиною?»
Крім того, якщо ви були трансом і наносили макіяж у ті часи,
вони думали: «Уся справа в макіяжі».
Хто мене знає, знає, що це тут ні до чого.
Я просто транс.
Я люблю Пайтона. Я люблю зачіски, банджо,
свиней у космосі, кінець і початок світу.
Але в Америці було інакше. «Батьки-засновники» причалили шістнад...
Відчалили з Плімута й причалили в Плімуті. Хіба це не вдача?
«Це Плімут?
Ми припливли з Плімута.
Ми зробили коло. Назад на човни».
Вони нарешті дісталися. «Ось куди нас привів Бог.
Можемо практикувати нашу релігію тут.
Ми можемо ростити родину. Тут нікого.
Перепрошую.
Тут нікого немає...
Так, земля, на якій не існує людей... Хто це, у біса, такі?»
Коли Едді Іззард вийшла на сцену
в розкішній шовковій сукні, халаті, що б то не було,
вона змінила бачення того, хто може висловлюватися.
Вона брала людей, які були лише об'єктами,
і давала їм свободу волі
з таким розумом, таким шармом і таким гламуром.
Ми знали, що гомосексуали існують.
Ми розуміли, що вони є,
ми думали про трансів
лише як про одноразовий жарт на шоу Night Court чи щось подібне.
Ми як суспільство завжди дивилися на транс-жінок як на об'єкти,
а транс-чоловіків навіть не враховували.
Бути трансгендером для мене зовсім інше,
ніж просто бути гомосексуалом на сцені.
Бо раніше я був геєм на сцені.
Перший комедійний альбом нашого наступного артиста,
Butcher, дебютував на першому місці в iTunes.
Вітайте єдиного хлопця, який справді любить спорт,
Рівера Бутчера!
РІВЕР БУТЧЕР
Це те, про що можна говорити або не говорити.
Це не те, про що треба постійно говорити,
бо це ваша гендерна ідентичність і те, як ви йдете світом,
але я не хочу боятися говорити про це.
Люблю бути собою серед купи людей.
Скажімо, 50 людей,
а хтось проходить повз 49 людей
і каже: «Агов, а які у тебе займенники?»
Не треба знати 49 інших займенників, лише його?
Чи ви збентежені через цей явний бакенбард
і інший, який справді старається?
Мені подобається поведінка Соломона Джорджіо щодо гендерів.
То цей, то той. Обожнюю.
Це так веселить і тішить, і людям це подобається.
Соломон Джорджіо!
Мені комедія завжди допомагала пізнати себе.
Коли я почав займатися стендапом, я завжди носив костюми.
Не знаю чому. Я хотів бути шоуменом.
Я хотів би почати зі щирого вибачення перед усіма.
Я зробив усе, аби мати гідний вигляд,
але вийшов неймовірний.
Я точно говорив глибшим голосом
і не дозволяв собі схрещувати ноги.
Я не дозволяв собі насолоджуватися жіночими рисами в собі.
Я точно приховував їх, і завдяки стендапу я зрозумів,
що мені не тільки не варто цього робити, але й корисно, якщо я прийму себе.
Судячи з мого вбрання,
цього року я був явним геєм.
Гадаю, це мій особистий шлях
і прийняття того, що я можу бути на більшому спектрі, ніж я є.
Гадаю, найбільший вплив на мене й моє гендерне самовираження,
особливо в комедії, мав перегляд «Одягнений для вбивства» Едді Іззарда.
Я можу постійно озиратися на цей спецвипуск, і знаходити щось, що можна
почерпнути з нього й усвідомити про себе й абсурдність нашої культури.
Коли твої історії не розповідають,
або таким, як ти, не дають змоги виступати,
тобі важче уявити, що ти можеш мати доступ до цього.
Гадаю, це змінює бачення світу,
бо суспільство показало тобі, що це табу.
- Правильні займенники? - Ти про мене?
- Так. Займенники. Гаразд. - Я вона/її.
А ти — «вони».
Намагаюся. Я намагаюся бути «вони», так.
Не те щоб я хотіла говорити про гендер і сексуальність,
але мені здається, що я повинна, бо всі говорять,
і люди з великими авдиторіями говорять про це
й нападають на цю дуже малу групу людей.
Не так давно дорослі питали дитину:
«Ким хочеш стати, коли виростеш?» Тобто про професію.
«Пеніс — значить чоловік? Гаразд, бумере».
У стендап-комедіях завжди шукають, з кого можна посміятися.
Як з'ясував Дейв Шапелл, зараз усі сміються із трансів.
Гумор — це гостре лезо правди.
Немає просто жартів.
Якщо хтось розповідає гомофобні жарти, це серйозно.
НЕ ІСНУЄ «ПРОСТО ЖАРТУ»: ПОЛІТИЧНА Й КУЛЬТУРНА СИЛА КОМЕДІЇ
Знак АВС.
Багато цих жартів і ідей —
я не лише звинувачую їх у насильстві, але й бачу шкоду,
коли спецвипуск комедії транслюють по всій країні,
і це, безумовно, може сприяти тому, як люди вийдуть у світ
і поводитимуться з тими, які відрізняються.
Проблема із цими образливими коментарями
від коміків у тому, що вони дегуманізують нас.
Вони одержимі нашими геніталіями,
тим, у які туалети ми ходимо.
Мені байдуже, що ви думаєте про свої наміри
чи як ми маємо інтерпретувати ваші жарти.
Якщо ми кажемо вам, що це трансфобія, ви не можете казати: «Ні, це не так».
КОМЕНТАР: ТРАНСКОМІКИ ЗАХИЩАЮТЬ СПІЛЬНОТУ, ЯКУ ЧАСТО БАЧАТЬ, АЛЕ НЕ ЧУЮТЬ
Ми, транс-коміки, точно маємо особливий досвід
роботи з певними перешкодами,
тому що проблеми трансгендерів зараз широко висвітлюють у новинах,
тому люди дуже запальні.
Було добре, коли чоловіки, одягнені як жінки, були справжніми чоловіками.
Не кваліфікується на чемпіонат світу серед жінок,
бо раніше був жінкою, а тепер не хоче бути жінкою.
Легко зрозуміти, у кого вся влада в суспільстві —
з них не можна сміятися.
- Так? - Саме так.
З них не можна сміятися.
Очевидно, що вся інституційна влада в нашій культурі в них.
Я темношкіра жінка, трансгендерна жінка,
я об'єкт цих жартів,
і мені легше читати їх,
ніж слухати й бачити, як повна кімната людей сміється.
«Гендер — це факт.
Треба дивитися на це з точки зору жінки.
Погляньте на це так. Кейтлін Дженнер, яку я знаю. Чудова людина.
Кейтлін Дженнер отримала титул "Жінка року" за її перший рік життя жінки.
Вас це не дивує?
Перемогла всіх із Детройту.
Вона краща за всіх вас.
Навіть не мала місячних. Хіба це не дивно?
Я темношкіра й трансгендерка,
і варто поговорити про дві речі,
паралелі між ними,
але можна зрозуміти ці паралелі,
лише якщо ви ототожнюєте себе з обома, бляха.
Вони не жартують. Вони повчають людей
і вони вважають, що все, що вони кажуть, це норма, бо вони коміки,
але якщо ти не жартуєш,
неважливо, комік ти чи ні.
Цих коміків вважають
«найвидатнішими умами свого покоління»,
і мільйони людей, які їх слухають, думають:
«Боже мій! Кожне їхнє висловлювання просто блискуче».
Це небезпечно для нас.
2017 — ОДИН ІЗ НАЙСМЕРТЕЛЬНІШИХ РОКІВ ДЛЯ ТРАНСІВ
2018 — НАЙГІРШИЙ ЗА НАПАДАМИ НА АМЕРИКАНЦІВ-ТРАНСІВ
АНТИ-ТРАНС ЗЛОЧИНИ НА ҐРУНТІ НЕНАВИСТІ ЗРОСЛИ НА 20 ВІДСОТКІВ У 2019 РОЦІ
2020 РІК — НАЙСМЕРТЕЛЬНІШИЙ РІК ДЛЯ АМЕРИКАНЦІВ-ТРАНСІВ
2021 РІК НАЙСМЕРТЕЛЬНІШИЙ ДЛЯ ТРАНСІВ
Я не так проти Шапелла, як проти тих,
хто відповідає за його ідеї.
Сказати «Гендер — це факт».
Навіть ВООЗ каже, що гендер — це соціальний конструкт.
Але якщо щось не відповідає дійсності, я вважаю, що небезпечно це транслювати,
бо безумвоно є відповідальність,
коли в реальному світі скоюють злочини.
НОВІ ДЕТАЛІ ЗВІТУ СМЕРТЕЙ ТРАНСГЕНДЕРІВ У США У 2022 РОЦІ
Гадаю, ми перебуваємо в розпалі згубної негативної реакції
і перекиданні вини стосовно квірів і трансів.
І знаєте, мені цікаво, як комедія відреагує на це.
А тепер вітайте одну з найкращих експортерок Англії,
акторку й комікесу Едді Іззард!
Люди стають зізнають, що вони транси,
і ми розуміємо, що трансів набагато більше, ніж ви думали.
І як у 80-х,
існує багато гомосексуалів, люди.
Інші реагують: «Ні». Усе так само. Вони цього бояться.
Це страх перед невідомим,
тому для трансгендерів так важливо виходити на сцену,
смішити людей, аби хтось сказав:
«Вона мені сподобалася».
Знаю, що в Америці ще вірять у Бога. Його не існує, діти.
Але молодці, що досі вірите в нього після Другої світової війни.
Шістдесят мільйонів загиблих, а він не допоміг. Але...
Скажуть, я атеїст.
Ні, я в дещо вірю. Я вірю в нас. Я вірю в людство.
Я вірю, що у світі більше добра, ніж зла.
Ось моя віра.
Добраніч. Дякую, що завітали.
Сама комедія перейшла в іншу фазу.
Люди тепер хочуть більше чути про вас,
і багато ЛГБТК-коміків розповідають про себе.
Мікрофон спершу був вимкнений.
Такий був задум.
Так. Точно.
У 2012-му мені було
неймовірно важко.
Тож я просто вийшла на сцену й вирішила поговорити
про те, що відбувалося в моєму житті,
а не про ті нісенітниці, які я обговорювала раніше.
У мене діагностували двобічний рак грудей,
і мені зробили подвійну мастектомію.
І до подвійної мастектомії
у мене вже були плоскі груди,
і я стільки жартувала про те, які в мене маленькі груди,
що я почала думати, що, можливо, мої цицьки
підслухали мене,
і вирішили собі:
«Знаєш що?
Нам це набридло.
Убиймо її».
Раніше ми дивилися на коміків і казали: «Розкажи жарт.
Яка основа? Який панчлайн? Нам не потрібна твоя історія».
Тепер усе дуже інакше. Стендап дуже особистий.
Ганна Ґедсбі розповідала дуже інтимне про своє життя.
Вона відкрила двері до зовсім іншого стилю комедії.
Я принижувалася, щоби говорити,
щоб отримати дозвіл говорити,
і я більше цього не робитиму.
Ні із собою, ні з кимось, хто ототожнює себе зі мною.
Я зрозуміла, що розповідаю свою історію дуже токсично...
ГАННА ҐЕДСБІ
...і майже гомофобно.
Я усвідомлювала, що я інша,
і коли я була на сцені, я завжди говорила про це.
Доводилося розв'язати головоломку — себе —
для моїх глядачів, перш ніж вони могли комфортно сміятися.
Трохи передісторії, друзі.
Я лесбійка.
Що?
О ні!
І набуваючи більше досвіду,
розчарування наростає, поки ти не випускаєш шоу як Nanette,
і кажеш: «До біса».
НАТХНЕННЕ МИСТЕЦТВО ГАННИ ҐЕДСБІ, ЩО РУЙНУЄ КОМЕДІЮ
У старі добрі часи, «лесбійка» значила щось інше, ніж зараз.
Лесбійство не стосувалося сексуальності.
Лесбійкою була будь-яка жінка, яка не сміялася з жартів чоловіка.
«Чому не смієшся? Ти що, лесбійка?»
Класика.
У 90-х спочатку були жарти, потім ідентичність,
а тепер ідентичність важливіша, і це, на мій погляд, набагато захопливіше
й плідніше.
Бути першим азіато-американцем
відкритим геєм, який має спецвипуск на Netflix — це просто
неймовірно.
Netflix дав йому виступити, а мені — ні?
Бо в нього є прес...
а я вагітна.
Таких як ми насувається ціла хвиля, і ми не лише заберемо малий шматок пирога,
ми можемо підкорити сцену.
Можемо розповідати власні історії. Можемо бути справжніми.
Коли мене трахають,
я звучу, наче чийсь тато прокинувся посеред ночі
й не ввімкнув світла.
О боже, ні!
Ай! Бляха-муха!
Дідько!
Стривай!
Господи! Хто це там поклав?
Я виступав у багатьох куточках Америки, де не мав би виступати.
І я змушував людей виходити. На мене кричали після шоу.
Бувало, що люди залишалися після шоу й казали: «Дякую.
Було вагомо побачити кумедного артиста-гея».
І згодом люди писали,
що переоцінили щось для себе.
Це змушує продовжувати.
Можна аплодисменти цій неймовірній групі історичних артистів?
Комедія — це єдине, що досі каже:
«Ні, ми всі можемо посміятися із цього».
І я вважаю, що це потужний інструмент рівності.
Квіри навчили Америку припинити нас боятися,
жартуючи.
Є багато людей, які ризикують кар'єрою, зізнаючись щодо того, що вони квіри.
З кожною людиною, яка це робила на сцені,
двері відкривалися ще більше.
Це зовсім інший світ. У комедії, у культурі.
Це не щось заборонене.
Це не щось приховане.
Це мейнстрим. Наче підтекст став текстом.
Досі бувають страшні випадки, та позитивних людей більше,
і треба просто зізнатися й завжди перевершувати очікування.
Якщо хочеш бути коміком, будь найкращим. Якщо бібліотекарем, будь найкращим.
Ось що треба робити нам і жінкам, людям різних рас.
І коли ми станемо нудними, коли ЛГБТК стануть нудними,
то це буде успіх.
Мабуть, у мене багато надій на майбутнє, бо якщо я доживу до 100 років,
то проживу ще 18 років.
Тож якщо я хочу прожити весь цей час,
я маю сподіватися на гідне виживання.
Може, я доживу до 110.
Я не маю народжувати це дитя.
Але я народжу.
Це дитина Стіва Беннона.
Тож це важливе дитя.
У дитинстві я думав: «Я хочу бути Мартіном Лютером Кінгом».
А натомість я став Мартіном Лютером Квін.
У мене багато персонажів, яких ніхто не бачив.
Увесь мій гараж повний скринь із костюмами.
Моя дружина запитує: «Ми можемо позбутися цього?
Ти ж уже доросла жінка».
А я така: «Це мої костюми!
Це мої костюми!»
До речі, Джеймс Адомян не гей.
І всі це знають. Це все заради кар'єри.
Був заклад «Бейгли Расті».
Як артисти, ми туди ходили, та треба було придбати бейгл і вершковий сир,
щоби вийти на сцену.
Що ще потрібно?
Написати книгу й продати вам?
Квір-жінки чудові коміки тому,
що нам байдуже до думки хлопців,
і нам просто байдуже.
Переклад субтитрів: Дмитро Коваль