EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
SAN DIEGO, CALIFORNIEN, 2013
FATTIGDOM STINKER
Der er han.
Hold lav profil.
Målet er på stedet nu.
-Modtaget. -Det kan hurtigt gå skævt.
Han stiger ud nu.
Blå kasket og brun, kortærmet skjorte.
Blå jeans, hvide tennissko.
Bob, hvorfor bekræfter du ikke, at du ikke er D.B. Cooper?
Dagen før Thanksgiving i 1971 blev et fly kapret…
FBI kunne ikke opklare sagen…
Cooper blev en legende efter en kapring,
hvor han sprang ud i faldskærm med 200.000 dollars.
Den vovede tyv ved navn D.B. Cooper.
D.B. Cooper…
-D.B. Cooper… -D.B. Cooper…
D.B. Cooper…
Måske den klogeste og uden tvivl den dristigste flykaprer
af alle tider.
Det er utroligt, vi lige har passeret 50-årsdagen
i Cooper-sagen.
Og det er stadig den eneste uopklarede flykapring
i vor tids historie.
Han præsterede noget helt unikt.
Han slap af sted med det,
han udfordrede autoriteterne, og han skadede ingen civile.
Derfor er han den legende, han er blevet til i dag.
Visse vidner har set dig i Oregon
på gerningstidspunktet. Var du der?
Mit team er overbevist om, vi har fundet Cooper.
Vi har over 100 beviser.
Det er en mand med flere identiteter og en svindler.
Jeg er her, fordi jeg vil have sandheden frem.
Hvis det gør ondt, gør det ondt.
Denne sag er et maraton.
Det er et offer og en udfordring. Du tvivler på din egen forstand.
Det tvinger dig til at tro på det umulige.
Jeg interesserer mig ikke for teorier, folklore eller legender.
Jeg søger fakta.
Hallo?
Et hold af efterforskere er overbevist om,
at du er den berygtede D.B. Cooper.
Berygtet eller berømt? Jeg troede, han var berømt.
Okay.
DEL 1 TAG PENGENE OG HOP
LOS ANGELES, CALIFORNIEN
Jeg har arbejdet på den her sag i ti år.
Jeg vil gerne dele et spørgsmål, jeg altid får,
og det er: "Hvorfor?"
Hvorfor har jeg og min kone beskæftiget os
med en sag, der går 50 år tilbage?
Det har påvirket hele min familie.
Både min kone og jeg har følt frustration.
Mine børn er vokset op med det,
og vi har brugt mange af vores egne penge på det.
Men hele familien bakkede op om det,
fordi de troede, vi havde fat i sandheden.
24. NOVEMBER
Det, som Cooper udførte, var uhyre svært,
og han orkestrerede det perfekt.
Især når man tænker på, det var onsdag før Thanksgiving.
En af årets travleste rejsedage.
PASSAGER, NORTH WEST ORIENT 305
For 50 år siden gik jeg på andet år på University of Oregon.
Jeg ringede til mine forældre og sagde:
"Jeg tager et fly fra Portland til Seattle."
Solen var fremme, men det var skyet.
Jeg gik op ad bagtrapperne og satte mig bagerst til venstre.
Og jeg lagde ikke mærke til nogen omkring mig,
indtil flyet lettede.
Jeg så, at fyren ved siden af mig
havde solbriller på.
Jeg tænkte: "Det er lidt bizart."
Det virkede arrogant.
Det er hurtigt at flyve fra Portland til Seattle.
Der er knap nok tid til en drink.
Efter at flyet letter,
giver den mystiske mand en seddel til stewardessen.
Jeg ignorerede ham.
Men så sagde han…
STEWARDESSE
"Du skal læse min seddel."
Der stod:
"Frøken, jeg har en bombe i min mappe.
Sæt dig ved siden af mig."
Det er begyndelsen på den ekstraordinære Cooper-historie.
Jeg kan huske, de talte sammen,
og at hun rejste sig og gik hen til telefonen.
Men jeg anede ikke, hvad der foregik.
Han beder om 200.000 amerikanske dollars og fire faldskærme.
Det er én ting at bede om penge, men faldskærme?
Hvorfor beder han om faldskærme?
Han var klog. Han bad ikke om en eller to.
Han bad om fire.
Han mistænkte, at de ville sabotere hans faldskærm,
så han ville dø.
Men med fire ville de frygte, at han skulle tage gidsler.
Meget klogt. Genialt.
SPÆND SELEN
Pludselig siger piloten: "Vi har problemer med motoren,
og vi løber tør for brændstof.
Alle skal bevæge sig frem i flyet."
Under forløbet vidste jeg ikke, hvad der foregik.
Vi fløj stadig, så alting føltes okay.
Cooper ville ikke have, de landede,
før alt var arrangeret i lufthavnen, så flyet måtte cirkulere rundt.
Så bliver det mørkt.
Det er en mørk og stormfuld nat.
Da kapreren hører, at hans krav er blevet opfyldt,
200.000 dollars i kontanter,
omkring en million i nutidig valuta,
og de faldskærme, han har bedt om,
så lander flyet endelig i Seattle.
Snigskytter holder øje med flyet.
Cooper beder stewardessen om at lukke skodderne.
Flyet bliver mørkt.
En stewardesse kommer ud, og politiet giver hende en pengepose.
Så henter hun faldskærmene, og alle passagererne står af.
Vi er langt fra terminalen, så der kommer en bus, og vi står på
og kører tilbage til lufthavnen.
Seksogtredive personer steg af flyet i Seattle i går
undtagen fire besætningsmedlemmer og flykapreren.
Og der var måske omkring 100 pressefolk udenfor.
FBI-agenterne interviewede alle.
De sagde: "Flyet blev kapret." Og så gik det op for mig.
Besætningen holdt os uvidende om det
for at undgå panik.
Vi vidste ikke, hvad der foregik,
mens vi fløj rundt i over to timer.
Ingen vidste, der skete noget.
-Hvornår fandt I ud af det? -Da de hentede pengene.
Flykapreren, der var klædt i jakkesæt, krævede 200.000 dollars
og bar en almindelig mappe, som han påstod indeholdt sprængstoffer.
Jeg så et stort batteri med seks dynamitpinde,
viklet om batteriet.
Han sagde til mig:
"Jeg skal bare forbinde ledningen med den her anordning,
så dør vi alle sammen."
Jeg kom hjem, og så begyndte det at dæmre for mig,
at jeg faktisk havde siddet lige ved siden af…
…en bombe.
SEATTLE-TACOMA LUFTHAVN
I efteråret 1971, da den her flykapring fandt sted,
var flyrejser en meget anderledes oplevelse end nu.
At gå ind i en lufthavn var som at gå ind i et supermarked.
-Hej. -Hej. Destination?
Lad os bare sige: "Der, hvor det sker."
Jeg elsker, når folk spørger om lufthavnssikkerhed i 1970'erne.
Så vidt som jeg husker det, er svaret:
"Hvilken sikkerhed?" Der var ikke nogen.
Der var ingen metaldetektorer, og du skulle ikke tage skoene af.
Der var ingen hunde.
Ingen visiterede eller scannede dig eller noget som helst.
Du gik bare ind, betalte 20 dollars
og fik et fly til Dallas. Det var stort set det.
Og det gjorde Cooper.
Han købte en billet den dag. Det var meget afslappet.
Det her var starten på den tid, hvor flyrejser blev almindelige.
De ville gøre det til en sjov oplevelse.
Hvad er det for et fly?
Et champagnefly.
Men desværre var der en fetichdyrkelse af stewardesser.
Når en stewardesse fra Braniff møder Dem på flyet…
…ser hun sådan her ud.
I begyndelsen af 70'erne var det en meget hård tid for stewardesser.
De var under konstant sexchikane.
De fik ikke så meget i løn som deres mandlige kolleger
og havde dårlige vilkår.
De lå under for strenge og urimelige standarder for udseende.
Hun er ikke bare pæn. Hun er pænt klog.
Da D.B. Cooper gav stewardessen sedlen,
havde ti andre mænd måske gjort det samme.
På den tid var det svært at være stewardesse,
og det grænsede hurtigt til det farlige.
En række flykapringer har ramt fire flyselskaber næsten samtidigt.
En billetsælger i Houston er død, og en anden er såret.
Flykapringer er ikke ligefrem et nyt fænomen.
12. SEPTEMBER 1970
Jeg arbejdede for CIA.
Vi fik rapporter om kapringer,
og det skete måske en gang hver måned.
Men det blev bare hyppigere og hyppigere.
Femten japanske, radikale studerende, bevæbnet med samuraisværd,
pistoler og hjemmelavede bomber, har kapret et japansk jetfly.
Disse kapringer havde alle et politisk mål.
Det var repressalier mod et land eller en gruppe.
De gjorde sig selv større og farligere, end de faktisk var.
Hvorfor troede du, det var et våben?
Han pressede noget hårdt ind i min ryg.
Han sagde: "Vi skal til Havana, Cuba. Før mig til cockpittet."
Der var to grunde til at kapre et fly.
Enten truede de med at dræbe folk for penge,
eller også ville de typisk til Cuba.
Og det var næsten alle unge radikale,
der var nødt til at flygte.
Hvad var det så?
Det viste sig at være en metalkam med en kuglepen under en sweater.
HVAD VI KAN GØRE FOR AT STOPPE KAPRINGER
Kriminalitet udvikler sig ligesom alle kunstformer.
Så flykapringer udviklede sig som en kunstform,
og den største kunstner af dem alle var D.B. Cooper.
Med hele løsesummen fra bankerne
og fire faldskærme lettede flyet mod Reno.
Cooper kigger i pengeposen. Han er glad og giver instruktioner.
Han beder om at flyve med 400 km/t, hvilket er langsomt for et jetfly.
Med klapperne nede og i minimal højde.
Selv piloterne vidste ikke, at de kunne flyve så langsomt og så lavt.
Han sagde: "Det kan lade sig gøre. Gør det."
De fløj sydpå over et område kaldet "The Dark Divide."
Tina Mucklow var alene med ham på sidste sæderække.
Han var ikke nervøs, og han virkede ret flink.
Bortset fra at han gav visse ordrer.
Så sendte Cooper Tina Mucklow ind i cockpittet
og bad hende om at blive der.
Han sad alene bag i flyet.
Klokken cirka 20.12 kunne piloterne mærke en trykkende fornemmelse i øret.
Trykket i kabinen har ændret sig.
Bagtrappen har åbnet sig.
Jeg fortalte flyvelederne, at vores ven havde forladt os.
For at forstå hvad Cooper gjorde,
så luk øjnene, og forestil dig, du går ned ad de her bagtrapper.
Det er sent om aftenen og regnfuldt.
Du kan tydelig høre flyets motorer.
Forestil dig at kigge ud i mørket
og gå ned ad et trin og så det næste trin.
Du står bare der og spørger dig selv:
"Hvornår springer jeg?"
Han slap enten væk eller lavede et stort hul i jorden.
Og så bliver det svært at finde ham.
Med "hul i jorden" mener du et styrt?
Ja, hans faldskærm åbnede sig måske ikke.
Han løb en risiko, og hvis den ikke åbnede sig,
vil han nok blive ret svær at finde.
Hvis den åbnede sig,
tror du så, han landede sikkert og bare gik derfra?
Ja, det ser ikke ud til, at han hænger i et træ.
Det er det, vi leder efter fra luften.
Så hvis han slap væk derude efter en sikker landing,
har han muligvis skjult sin faldskærm og er gået derfra.
Man har finkæmmet skoven nær Woodland og øst for byen Ariel.
Men ingen ved, hvor han sprang ud, hvor han landede, eller om han overlevede.
Det største problem for FBI i starten var,
at de ikke præcist vidste, hvor flyet var,
da han sprang ud.
Der var en masse variabler. Hvad med vinden?
Måske fik den ham ud af kurs.
Så det område, de skulle gennemsøge, var ret enormt.
På nuværende tidspunkt
er der kun en ret lille chance for at finde ham.
Men vi får måske nogle oplysninger, der kan pejle os i en retning.
Det var fra disse trin i bagenden af en Boeing 727,
at FBI mener, kapreren sprang ud med sin faldskærm
for at lande et sted mellem Seattle og Portland.
I starten formodede man, at han var landet i nærheden af Reno,
men eftersøgningen der er stoppet.
På selve Thanksgiving
fik folk overalt i verden nys om historien.
Manden var forsvundet.
Sagen udviklede sig fra at være en helt usædvanlig flykapring
til en amerikansk legende.
Da han steg om bord i går, var han kun en passager.
Men efter at have kapret et Northwest Airlines-fly,
løsladt passagererne i Seattle
og sprunget ud i faldskærm et sted mellem Seattle og Reno,
har visse medier nu kaldt ham for en mesterforbryder.
Ved du, hvad det er? Det er Jesse James om igen,
og det var for 100 år siden.
De dræbte Lincoln for 100 år siden, og senere blev det Kennedy.
-Er han en helt? -Helt sikkert.
Hvorfor det?
Fordi det garanteret tog fyren en hel del tid at planlægge det,
og jeg respekterer en mand, der tager sig tid til at udføre et job.
Han er en af de snedigste personer, jeg har hørt om.
CIA SØGER KAPRER
Finurlighederne i sagen, og de detaljer, man ikke kan opfinde,
startede med flykaprerens alias.
D.B. Cooper var ikke flykapreren.
I Portland gav han navnet Dan Cooper til billetsælgeren,
så han hedder faktisk Dan Cooper.
Men der skete det,
at fordi der var så stor en medieopmærksomhed
omkring sagen, så begik nogen en fejl.
FBI SØGER KAPRER
Politiet havde en intern kommunikation,
og en journalist hørte "D.B. Cooper."
Så Dan Cooper blev D.B. Cooper
på grund af et par sjuskede journalister.
Alle vidste ret hurtigt bagefter,
det ikke var D.B. Cooper, men Dan Cooper.
Men D.B. Cooper er helt ærligt meget sejere end Dan Cooper,
så D.B. Cooper hang ved.
Dermed blev det til et brand.
Alle folkehelte har brug for et brand.
D.B. Cooper…
"D.B. Hvem er det?"
Så flykapreren D.B. Cooper faldt ned fra himlen
og landede på Jorden som en helt.
I Pacific Northwest kan man måske endda sige,
at han var en slags gud.
Manden har slået systemet.
Når en fyr er så fræk, og når han slipper af sted med det,
så bakker alle ham op.
MODIG FLYKAPRER HAR VUNDET FOLKETS GUNST
Folk skrev sange og solgte T-shirts
til ære for den første og eneste mand, der har kapret et amerikansk fly.
Jeg tror, at Cooper vil leve videre, fordi de aldrig har fundet ham.
Den sag er så amerikansk.
Du har underdog-helten, der går op imod systemet.
Cooper genoplivede en kulturarv,
der næsten gik tilbage til Billy the Kid.
Og alle de berømte banditter og bankrøvere.
George Machine Gun Kelly,
Baby Face Nelson,
og John Dillinger.
Vi hylder den lovløse.
Vi er fascineret af dem, der bryder reglerne,
fordi 95 procent af os ikke gør.
OP MED POTERNE MAKKER UNIVERSAL PICTURES, 1981
Alle vil vide, hvem D.B. Cooper var,
og efterhånden som tiden går,
er det et stadig større mysterium.
Alting tyder på, at Cooper har haft militær erfaring
for at kunne planlægge og udføre den forbrydelse.
Når vi kommer tilbage, afslører vi et nyt spor
til identificeringen af D.B. Cooper.
Til dags dato har rigtig mange spillet rollen som Cooper.
Der er mange forskellige grunde til, at Cooper stadig er så fremherskende
i mange former for populærkultur.
Ligesom Amelia Earhart ved vi kun meget lidt om, hvad der skete.
Den vestlige verden vil have et svar på alle spørgsmål.
Det er meget frustrerende, når en historie ikke ender.
Den behøver ikke ende lykkeligt,
men der skal være et punktum.
D.B. Cooper-sagen er et godt eksempel
på en historie, som ikke har nogen afslutning.
Indtil nu har der været i omegnen af 1000 mistænkte,
som FBI har efterforsket.
Og nogle af de mistænkte har været meget overbevisende.
Richard Floyd McCoy var en fremragende kandidat.
EFTERLYST
Han var i Vietnam og var faldskærmsudspringer.
McCoy kaprede et andet 727-fly og sprang ud
fem eller seks måneder efter Cooper.
Men der er et problem.
Alle de, der så D.B. Cooper, sagde om Richard Floyd McCoy:
"Det er ikke ham."
Duane Weber tilstod på sit dødsleje og lignede en af fantomtegningerne.
Han levede et dobbeltliv.
Et som charmerende forsikringssælger
og et andet som professionel forbryder.
Han blev vist nok anholdt 16 gange.
Men intet tyder på, han kendte til faldskærme.
Han var bare en klassisk vaneforbryder.
Og så var der Barb Dayton.
Hun tilstod at være D.B. Cooper.
Hun fik Washingtons første kønsskifteoperation.
Før det var hun Bobby.
Han var en hård fyr. En slagsbror.
Barb var en mild bibliotekar.
Det var den perfekte forklædning.
Som mand var Bob Dayton en hadefuld fyr.
Han var trænet til at springe ud af fly.
Men problemet er,
at der ikke er nogen konkrete beviser, der knytter Barb Dayton
til D.B. Cooper-sagen overhovedet.
Visse holdt på Ken Christiansen.
Han arbejdede for Northwest Orient.
Andre troede, det var Sheridan Peterson.
Peterson arbejdede for Boeing,
men af en masse tekniske grunde er de begge blevet udelukket.
Vi ved ikke, hvem Cooper var, men det er forbavsende,
hvor meget folk identificerer sig med ham 50 år efter.
Vi er i Vancouver på Victor-23.
Det er en D.B. Cooper temabar.
Vi har vores pilsner Schaffner her,
vores Flight 305 mørke øl her,
vores Skyjacker IPA, Headless Hijacker
og vores Jet Fuel IPA.
Og det er også utroligt, han stadig figurerer i film og kunst.
Jeg håber, du har ret.
Noget, der er mere interessant,
end en fyr, der sprang ud af et fly og forsvandt,
er fascinationen over det.
Tjek kortet. Han markede landingsstedet.
Det er vanvittigt.
Angående D.B. Cooper er vi i de sidste 50 år
langt fra tættere på at vide, hvem manden var.
Se dig.
Skal jeg fortælle FBI, jeg har fundet Cooper?
For sjov.
Alle vil løse en gåde, der er blevet efterforsket uden held
af nogle af de skarpeste hjerner og de bedste bureauer i landet.
Der er gået 50 år,
og Cooper-sagen er næsten en hellig gral blandt alle henlagte sager.
LOS ANGELES, CALIFORNIEN 2016
Godmorgen. Jeg hedder Tom Colbert.
Jeg er her med min kone Dawna Kay derovre i hjørnet.
Vi har fremlagt sagen. Vi fik tippet.
For mig begyndte det hele, da en af mine venner
ved navn Rich Kashanksi ringede.
Jeg har kendt Rich i 25 år og smider alt fra mig, når han ringer.
KAMERAMAND
Jeg var midt i et projekt og spurgte: "Hvad sker der?"
LAS VEGAS, NEVADA
Jeg var i Vegas for at optage en række reklamefilm.
Og en ven af en ven fortalte mig,
han kendte en gambler, der vidste, hvem Cooper var.
Jeg rullede med øjnene, men han sagde:
"Hør efter. Jeg har en fyr på kamera."
Jeg sagde til ham: "Han virker troværdig,
og han er villig til at tage en løgnedetektortest."
Ellers vil I ikke tro på mig, så det er jeg helt villigt til.
Jeg indså, at hvis det havde noget på sig,
så ville vi løse en af de mest højtprofilerede kolde sager.
Det, som jeg hørte Ron fortælle, skulle forandre alting.
Det startede med, at Ron Carlson transporterede stoffer langs kysten
i sin bil.
Jeg er her for at fortælle en historie, som jeg virkelig mener er sand,
og den handler om D.B. Cooper.
Jeg mødte ikke Cooper før i 1978.
Og jeg mødte ham…
For at være helt ærlig
så var han min kokainleverandør.
Fyren hedder Dick Briggs.
Næsten fra den dag, vi mødtes,
fortalte han os, at han var D.B. Cooper.
Han gentog: "I tror mig ikke, vel?"
Og vi endte til en fest sammen i 1980.
Han sagde: "Jeg vil fortælle jer noget, der kan bevise for jer, hvem jeg er.
Kan I se det par der?" "Vi sagde: "ja."
Han sagde: "De og deres søn… De var et par hippier.
"Det er dem, der vil finde mine penge."
Dick Briggs siger: "På den nordlige kyst, om tre dage,
finder de nogle af mine penge." Altså Coopers penge.
Og så tænkte jeg: "Okay."
10. FEBRUAR 1980
Pengene blev fundet her,
kun få meter fra bredden ved Columbia River.
Jeg ville lave et bål, og jeg bar på noget brænde.
Da jeg skulle til at lægge det, sagde min søn: "Vent, far."
Han gravede et sted i sandet, og der var de.
De kom op til overfladen.
Et barn har ført FBI på et nyt spor,
der måske kan løse det over otte år gamle mysterium
om flykapreren D.B. Cooper.
Et par dage efter festen kom der et nyhedsindslag.
De fortalte, at man havde fundet, jeg tror, det var 6000 dollars
af D.B. Coopers penge.
Og da de viste dem, der fandt pengene,
var det det samme par som til festen.
I de år, jeg har kendt Brian Ingram og hans kone,
har jeg ikke set nogen tegn på, de havde en forbryderisk tilyknytning
til pengene.
Så jeg mener, Ingram og hans familie er helt uvedkommende i Cooper-sagen.
Selvom det er de første brikker i det komplekse puslespil i mange år,
falder de ikke så nemt på plads.
Pludselig, 40 år senere, har vi en fyr,
der hævder, at Briggs gravede pengene ned på bredden,
og at Cooper dermed faktisk kunne være i live.
Jeg vendte mig mod min kone og sagde: "Jeg tror, vi har et spor."
Dick Briggs havde de nødvendige evner til at gennemføre den her flykapring.
Han påstod, han havde været i specialstyrkerne under Vietnamkrigen.
Han var en dygtig faldskærmsudspringer.
Han kendte området og kunne have planlagt det.
Han havde de fysiske og mentale evner
og var uhyre intelligent,
men han var lidt af en spradebasse.
En af hans studievenner fortalte mig, at Dick tit blev meget hidsig.
Han mente, han var bipolar.
Han blev vred efter et par øl og smadrede vinduerne på en bar.
Mange frygtede ham.
Han var vægtløfter og kunne løfte 192 kilo i bænkpres.
De kaldte ham Bugsy, fordi han var lidt impulsiv.
Første gang jeg mødte Dick Briggs,
tilbød min mand ham et glas.
Dick hældte en stiv whisky op,
og så bed han bare i glasset.
Hans ansigt var blodigt, og han tyggede glasset.
Ifølge hans familie lavede Dick Briggs altid en masse numre.
Han kunne tage en kvindes hattenål, stikke den i underarmen
og ud igen uden blod.
Engang kørte vi til en lille by,
hvor man hvert år afholdt en D.B. Cooper-festival.
D.B. COOPER FEST
Han sagde konstant: "Jeg vil fortælle dem, hvem jeg er.
De er her jo for mig."
Han havde det ego,
der skulle til for at være D.B. Cooper.
Jeg synes, D.B. er den sejeste fyr i USA.
COOPERS HJØRNE
BEVERLY HILLS, CALIFORNIEN
-Kører det? -Ja.
-Lad mig lige få fokus. -Perfekt.
Da jeg indså, at Briggs kunne være Cooper,
begyndte jeg at filme efterforskningen,
så jeg kunne sælge den som dokumentar.
Da Rich gav mig tippet om narkosmugleren Ron Carlson,
tjekkede jeg ham for at sikre mig, han talte sandt om Dick Briggs.
Vi interviewede Ron tre gange, en gang under en løgnedetektor.
Okay, jeg vender lige stolen.
Vi fik FBI-agenten Jack Trimarco til at udføre testen.
Jeg er blevet uddannet
på forsvarsministeriets løgnedetektor-institut
i Fort McClellan, Alabama.
Jack Trimarco er den absolut bedste, når det gælder løgnedetektorer.
Han har gennemført over 3500 løgnedetektortests.
Læn dig frem i stolen,
og stræk armene ud, som om du skal hoppe i en pool.
Du får den her om livet.
De mindste fysiologiske tegn, som er ud over det sædvanlige,
vil jeg opfange og registrere.
Hvordan kroppen forandrer sig i de få og dyrebare sekunder,
hvor en person ved, at han eller hun lyver.
Vi starter snart testen.
Har Dick Briggs fortalt dig, at han var D.B. Cooper?
Ja.
Jeg spurgte: "Har Dick Briggs fortalt dig, at han var Cooper?"
Det spørgsmål klarede han godt.
Har du løjet for en autoritet?
Nej.
Efter testen sagde jeg til Rich: "Jeg tror, han siger sandheden."
Så vi begyndte at undersøge, om Dick Briggs virkelig var Cooper.
D.B. Cooper mindede lidt om Walter Mitty.
Lige siden barndommen havde han styrket sin selvtillid
ved at fantasere om vilde eventyr, hvor han selvfølgelig var helten.
JON RICHARD BRIGGS DØDE I FREDAGS AF SKADER SOM FØLGE AF EN BILULYKKE
Men en dag hørte vi, at Dick Briggs var død på mystisk vis.
Hans venner tror, han blev myrdet.
Det var en bilulykke midt ude på landet i Portland.
Han talte rigtig meget om Vietnam.
Men det var der, der var en hage i hans historie.
Jeg brugte otte måneder på det spor.
Jeg troede faktisk, han var Cooper.
Men han havde aldrig været i Vietnam og kendte intet til faldskærme.
Han var en deltids-weekendsoldat for luftvåbnet,
så han behøvede ikke tage til Vietnam.
Og da så jeg på ham og tænkte: "Jeg har fat i den forkerte."
Her er de ting, som vi ved.
Cooper var en høj, mørk mand.
Dick Briggs var lav og tæt bygget.
Han var en kæmpestor, muskuløs mand.
Det kunne ikke være Briggs.
Han var bare en pralhals, der sagde: "Jeg er D.B. Cooper."
Vi tænkte: "Det er slut."
Ron Carlson havde det frygteligt.
I 40 år havde han troet, det var Cooper.
Det lignede ham ikke, men han førte jo til pengene.
Alle vendingerne i den her sag
har ændret min mening om næsten alting.
Så intet vil overraske mig.
Alle, der leder efter Cooper, oplever det, der kaldes Cooper-forbandelsen.
Vi ved ikke, hvem han er, hvor han kom fra, eller hvor han er.
Sagen er fyldt med fælder. Så snart man tror, at man ved,
hvem kapreren kan være,
dukker der noget op, der viser, at det er forkert.
Den her sag er ikke løst, og vi leder stadig efter D.B. Cooper.
Vi får måske aldrig at vide, hvem eller hvor D.B. Cooper er.
Det uopklarede mysterium forbliver.
Da jeg startede på det her, troede jeg også, jeg kunne løse sagen.
Dengang arbejdede jeg som journalist og forfatter i det sydlige Manhattan.
Jeg dækkede kriminalitet.
Noget af det, jeg elsker ved mit arbejde,
er at påtage mig de svære sager. De sager, der er umulige at opklare.
Så da jeg fik et tip om D.B. Cooper, vidste jeg, at det var for mig.
Jeg måtte jagte ham.
Jeg skrev en bog om sagen, min første bog.
Jeg tænkte: "Hvis jeg løser sagen,
så vinder jeg Pulitzer-prisen og en masse anerkendelser."
Random House Audio præsenterer Skyjack: The Hunt for D.B. Cooper
af Geoffrey Gray.
Jeg er Geoffrey Gray.
Det tog mig over fire år, og der er virkelig en forbandelse.
Gennem årene er visse af de mistænkte forsvundet.
Andre har iscenesat deres egen død.
En mand døde næsten i en specialbygget ubåd,
fordi han undersøgte en søbund for løsepengene.
En journalist forsøgte at begå selvmord, fordi hans mistænkte var en svindler.
KARL FLEMING UDTALTE I RETTEN, AT HISTORIEN LØD "MEGET OVERBEVISENDE."
Kun en række elektrostødbehandlinger
gav ham forstanden igen.
Det gik op for mig,
at sagen ikke handlede om Cooper, men om hans forfølgere.
VELKOMMEN SLEUTHS!
Folk som Tom Colbert og andre og folk som mig.
Vi beundrer ham.
Psykologisk set fører sagen dig ind i den mørke kløft.
Sagen sætter spørgsmålstegn ved, hvem du er, hvad du tror,
hvad du vil tro på, og hvad der virkelig skete.
Den eneste, der bliver mere berømt end Cooper,
er den, der finder ham.
På et tidspunkt havde jeg fire mistænkte,
og jeg troede, at alle fire var Cooper.
Jeg tænkte: "Hvordan er jeg nået dertil, at jeg kan tro på noget så skørt?"
Man kan kalde det en form for guldfeber.
Du vil så gerne bevise, du har den rette mistænkte,
at din tro overtager din logik.
Han kan ikke være fire personer, og ikke alt er sandt.
PORTLAND, OREGON 2011
Okay, så er vi tilbage.
Vent, der er toget igen. Undskyld.
Da vi fandt ud af, at Dick Briggs ikke var D.B. Cooper,
tænkte jeg: "Kunne de have været to?"
Toms vedholdenhed er imponerende. Han giver bare ikke op.
Når det går i stå, tror jeg, det er slut,
men han bliver ved.
Jeg tog den beslutning at ringe til politiet i Portland
og få fat i nogle gamle narkobetjente.
Jeg spurgte: "Kan nogen af dem huske en fyr ved navn Dick Briggs?"
En uge senere får jeg kontakt til en 80-årig mand.
Jeg fik navnene på flere personer, der havde kendt Dick Briggs.
Jeg begyndte at tale med den ene efter den anden
og høre historier om ham.
Den sidste, jeg ringer til, gør mig bange.
Han hed Pudgy Hunt.
Jeg har set mange cowboyfilm, hvor en Pudgy trækker et haglgevær.
Hvorfor Pudgy?
Da jeg var ni måneder gammel, vejede jeg vist nok 16 kilo.
Fortæl os om Briggs 'ven.
En dag præsenterede Dick Briggs en ven,
og den her fyr viste os nogle udklip fra de lokale aviser.
Der stod, at han var jagerpilot og havde modtaget en medalje.
Det var ved den lejlighed, jeg fik kendskab til Robert Rackstraw.
Og det ændrede alting.
Vi sammenlignede et foto af en yngre Rackstraw
med fantomtegningen af D.B. Cooper.
Og Rackstraws foto var næsten identisk.
Du har faldskærmstræning, som du nævnte,
og din baggrund tyder på, at du kan have været D.B. Cooper.
Det er muligt. Ganske muligt.
Denne mand har færdighederne.
På det tidspunkt vidste jeg, vi havde D.B. Cooper.
Jeg sagde: "Tak, Jesus."
Med Rackstraw tror jeg, vi har opklaret en 50 år gammel sag.
Der er sket mange små mirakler,
hvor jeg har tænkt: "Hvordan gjorde jeg det?"
Er du klar til at bekræfte eller afkræfte, at du er D.B. Cooper?
Er det vigtigt, om det er fiktion eller fakta?
Det er op til det amerikanske folk, hvordan det skal opfattes.
Da mit hold begyndte at efterforske Rackstraw,
startede de med at finde ud af, hvad han lavede i livet.
Han havde mange falske identiteter og kriminelle aktiviteter.
Fyren var noget helt for sig. I fatter ikke, hvor vildt det blev.
Er du D.B. Cooper?
Jeg kan ikke tale om det.
Jeg kan ikke tale om det emne.
Tekster af: Rikke Schultz