NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
SAN DIEGO, KALIFORNIA 2013
KÖYHYYS HAISEE PHOENIX, ARIZONA
Tuossa hän on.
Pysykää matalina.
Kohde on toimipaikassa nyt.
Selvä. -Tämä saattaa mennä vikaan nopeasti.
Hän nousee autosta.
Sininen lippis. Keltaruskea t-paita. Siniset farkut, valkoiset lenkkarit.
Bob, miksi et sano meille, että et ole D. B. Cooper?
Kiitospäivän aattona vuonna 1971 Northwestin lentokone…
FBI ei pystynyt selvittämään…
Cooperista tuli legenda, kun hän kaappasi koneen -
ja hyppäsi siitä 200 000 dollarin kanssa.
…huimapää varas D. B. Cooper.
D.B. Cooper…
-D.B. Cooper…
D.B. Cooper…
Kaikkein aikojen fiksuin ja uhkarohkein lentokonekaappari.
Uskomatonta, että D. B. Cooperin tapauksesta on jo yli 50 vuotta -
ja se on yhä ainoa ratkaisematon lentokonekaappaus meidän aikanamme.
Hänen tekonsa oli todella huikea.
Hän ei jäänyt kiinni,
näytti pitkää nenää virkavallalle, eikä vahingoittanut siviilejä.
Sen vuoksi hänestä tuli legenda.
Todistajamme näkivät sinut Oregonissa kaappauksen aikaan. Olitko siellä?
Olemme varmoja, että löysimme D. B. Cooperin.
Meillä on yli 100 todistetta.
Hänellä on useita henkilöllisyyksiä, hän on huijari.
Minä haluan selvittää totuuden.
Jos se sattuu, se sattuu.
Tämä juttu on maratoni, kujanjuoksu ja uhraus, joka kyseenalaistaa järkesi.
Se pakottaa uskomaan mahdottomaan.
Minä en käytä teorioita, kansanperinnettä tai legendoja.
Käytän faktoja.
Haloo?
Joukko tutkijoita on vakuuttunut, että sinä olet pahamaineinen D. B. Cooper.
Pahamaineinen vai kuuluisa? Luulin, että kuuluisa.
Selvä.
JAKSO 1 OTA RAHAT JA HYPPÄÄ
LOS ANGELES, KALIFORNIA
Tämä kymmenen vuoden matka on pisin tutkimuksistani.
Haluan vain jakaa kysymyksen, jota minulta aina kysytään, "miksi?"
Miksi minä ja vaimoni aloimme tutkia 50-vuotta vanhaa tapausta?
Se on vaikuttanut perheenjäseniini.
Olemme olleet turhautuneita.
Lapseni kasvoivat.
Käytimme paljon omia rahojamme juttuun.
Mutta perheeni päätti pysytellä mukana,
koska he kaikki uskoivat, että olimme oikeassa.
24. MARRASKUUTA
1971
Tämän toteuttaminen oli todella vaikeaa, mutta hän onnistui täydellisesti.
Varsinkin, koska kyseessä oli keskiviikko ennen kiitospäivää,
yksi kiireisimpiä matkustuspäiviä.
50 vuotta sitten olin toisen vuoden opiskelija Oregonin yliopistossa.
Soitin vanhemmilleni ja kerroin, että sain 37 minuutin lennon Portlandista Seattleen.
Aurinko paistoi, mutta oli pilvistä.
Kävelin takaportaita, istuuduin taakse vasemmalle,
enkä huomioinut muita matkustajia,
ennen kuin lähdimme.
Huomasin, että vierelläni istuvalla miehellä oli aurinkolasit päässä.
Ajattelin, että se oli hieman outoa.
"Mitä tuo kuvittelee?"
Lento Portlandista Seattleen on lyhyt. Hädin tuskin ehtii drinkkiä juomaan.
Kun kone nousi,
oudon näköinen mies antoi viestin lentoemännälle.
En välittänyt hänestä.
Sitten hän sanoi…
LENTOEMÄNTÄ
…"Haluan, että luet viestin."
Siinä luki:
"Neiti, salkussani on pommi. Haluan, että istut viereeni."
Tästä alkoi D. B. Cooperin poikkeuksellinen draama.
Muistan, että hän puhui, kunnes nousi ja meni puhelimeen.
En tiennyt, mitä oli tekeillä.
Hän pyysi 200 000 Yhdysvaltain dollaria ja neljä laskuvarjoa.
On tavallista pyytää rahaa, mutta laskuvarjoja?
Miksi hän haluaa laskuvarjoja?
Hän oli fiksu. Hän ei tilannut yhtä tai kahta.
Hän tilasi neljä.
Hän ajatteli, että he antavat valelaskuvarjon, jotta hän kuolisi.
Mutta jos hän pyytää neljä,
"Hänellä on panttivanki, emme voi tehdä niin."
Hyvin fiksua.
KIINNITÄ TURVAVYÖ
Pilotti tuli sanomaan:
"Meillä on moottoriongelmia, polttoaine loppuu.
Siirtykää kaikki koneen etuosaan."
En silloin tiennyt, mitä on tekeillä.
Lensimme yhä, joten ei ollut syytä huoleen.
Cooper ei halunnut lentokoneen laskeutuvan ennen kuin kaikki oli valmista kentällä,
joten koneen piti kaarrella.
Alkoi tulla pimeä.
Oli tulossa pimeä ja myrskyinen yö.
Kun kaappaaja sai kuulla, että vaatimukset oli täytetty,
200 000 dollaria käteisenä, noin 1 000 000 dollaria nykyvaluutassa,
ja laskuvarjot, jotka hän halusi,
kone laskeutui Seattleen.
Tarkka-ampujat tarkkailivat konetta.
Cooper pyysi lentoemäntää sulkemaan ikkunat.
Kone pimeni.
Yksi lentoemäntä astui ulos, ja etsivä ojensi hänelle rahasäkin.
Sitten hän haki laskuvarjot, ja kaikki matkustajat tulivat ulos.
Olimme 1,5 kilometrin päässä terminaalista, joten astuimme bussiin,
joka ajoi meidät lentokentälle.
36 matkustajaa pääsi ulos lentokoneesta eilen Seattlessa.
Koneeseen jäi neljä miehistön jäsentä ja kaappaaja.
Lisäksi paikalla oli noin 100 uutistoimittajaa.
FBI-agentit kuulustelivat kaikkia.
Kuulin vasta silloin, että meidät kaapattiin.
Miehistö ei kertonut meille mitään. Luultavasti paniikin välttämiseksi.
Emme tienneet, mitä tapahtui. Kiersimme kehää kaksi ja puoli tuntia.
Kukaan ei tiennyt, mitä tapahtui.
Milloin sait tietää? -Kun he toivat rahat koneeseen.
Pukuun pukeutunut kaappaaja vaati 200 000 dollaria.
Hänellä oli salkku, jonka hän kertoi sisältävän räjähteitä.
Näin ison akun, jonka ympärillä oli kuusi dynamiittipötkylää.
Hän sanoi: "Minun tarvitsee vain liittää tämä johto tähän laitteeseen,
ja me kaikki kuolemme."
Vasta kotiin palattuani aloin ymmärtää.
Sen, että olin istunut -
pommin vieressä.
SEATTLE–TACOMAN LENTOKENTTÄ
Syksyllä 1971, kun tämä kaappaus tapahtui,
lentomatkustus oli täysin erilaista kuin nyt.
Lentokentälle sai kävellä kuin supermarkettiin.
Hei. -Hei.
Minne matka? -Sanotaan, että sinne, missä on toimintaa.
Hauskaa, kun minulta kysytään lentokentän 70-luvun turvatoimista.
Muistini mukaan vastaus on:
"Mitkä turvatoimet?" En muista ainuttakaan.
Silloin ei tarvittu metallinpaljastimia tai kenkien riisumista.
Ei ollut koiria.
Ei tehty turvatarkastuksia, eikä ketään skannattu.
Kävelit sisään, löit tiskiin 20 taalaa ja lensit Dallasiin. Siinä kaikki.
Niin Cooper teki.
Hän osti lipun samana päivänä. Se oli aivan normaalia.
Muistakaa, että tämä oli massalentoliikenteen nousun alku.
He halusivat tehdä kokemuksesta hauskaa.
Millaista lentämistä tuo on?
Samppanjalentämistä.
Mutta valitettavasti lentoemännät fetisoitiin siihen aikaan.
LENTOSTRIPPAUS
Kun Braniff Internationalin lentoemäntä tapaa sinut koneessa,
hän on pukeutunut näin.
Lentoemännillä oli vaikeaa 70-luvun alussa.
Seksuaalinen häirintä oli jatkuvaa.
He eivät saaneet yhtä paljon palkkaa kuin mieskollegansa.
Aikataulu oli mahdoton.
Heidän ulkonäölleen oli todella tarkat ja epäreilut vaatimukset.
Hän ei ole vain nätti. Hän on myös fiksu.
Kun D. B. Cooper antoi viestin lentoemännälle,
hän oli luultavasti kymmenes, joka antoi viestin sinä päivänä.
Lentoemännillä oli vaikeaa siihen aikaan. Ja siitä tuli nopeasti myös vaarallista.
Sissit kaappasivat neljä lentokonetta melkein yhtä aikaa.
Yksi lipunmyyjä Teksasin Houstonissa kuoli, toinen haavoittui.
Lentokonekaappaukset eivät ole uusi ilmiö.
12. SYYSKUUTA 1970
Olin CIA:ssa.
Saimme raportit kaappauksista.
Niitä tuli kuukausittain.
Ja sitten se alkoi kiihtyä.
Samuraimiekoin, pistoolein ja pommein aseistautuneet -
japanilaiset radikaaliopiskelijat kaappasivat Japan Airlinesin koneen.
Kaikilla kaappauksilla oli tietysti poliittinen tavoite.
He rankaisivat maata ja ryhmää.
He esittivät isompia ja pahempia kuin oikeasti olivatkaan.
Miksi luulit, että hänellä oli ase?
Hän uhkasi minua jollain kovalla selässäni.
Hän sanoi: "Menemme Kuuban Havannaan. Vie minut ohjaamoon."
Lentokoneen kaappaamiseen oli vain kaksi syytä.
Teit sen uhataksesi ihmisiä ja saadaksesi rahaa -
tai päästäksesi jonnekin, yleensä Kuubaan.
Kuubalaiset olivat lähes kaikki nuoria radikaaleja,
joiden piti päästä maasta.
Miksi se osoittautui?
Se osoittautui metallikammaksi ja kynäksi, jotka olivat kääritty puseroon.
MITÄ VOIMME TEHDÄ LOPETTAAKSEMME KAAPPAUKSET?
Rikokset kehittyvät, kuten mikä tahansa taidemuoto.
Kaappauksien myötä taidemuoto kehittyi, ja suurin taiteilija oli D. B. Cooper.
Kone lähti Renoon mukanaan -
Seattlen pankeilta kerätyt lunnaat ja neljä laskuvarjoa.
Cooper oli tyytyväinen rahalaukkuun ja antoi ohjeet.
Hän pyysi lentämään 400 km/h, joka on hitaasti suihkukoneelle,
minimikorkeudessa siivekkeet alhaalla.
Lentäjätkään eivät tienneet,
että pystyykö kone lentämään niin hitaasti ja matalalla.
Hän sanoi, että se on mahdollista, tehkää se.
He suuntasivat etelään, alueelle nimeltä "Dark divide".
Tina Mucklow istui yksin hänen kanssaan viimeisellä rivillä.
Hän ei ollut hermostunut, hän vaikutti mukavalta.
LENTOEMÄNTÄ
Hän halusi tiettyjä asioita tehtävän.
Cooper lähetti Tina Mucklow'n ohjaamoon ja käski olla tulematta ulos.
Hän oli takana yksin.
Klo 8.12 pilottien korvissa paukahti.
Ohjaamon paine oli muuttunut.
Takaportaat olivat alhaalla.
Kerroin lennonjohtajille, että ystävämme jätti meidät juuri.
Jos haluat ymmärtää, mitä Cooper teki,
sulje silmäsi ja kuvittele astelevasi alas takaportaita.
Kello on paljon, sataa paljon.
Kuulet suihkumoottorit korvissasi.
Kuvittele katsovasi pimeyteen -
ja käveleväsi portaita alas porras kerrallaan.
Kysy itseltäsi kysymys:
"Milloin on aika hypätä?"
Hän joko pääsi pakoon tai teki ison reiän maahan.
Jos hän putosi maahan, häntä on vaikea löytää.
Tarkoitatko, että hän iskeytyi vuorenseinään?
On mahdollista, että hänen varjonsa ei auennut.
Hän otti riskin.
Jos hänen varjonsa ei auennut, häntä on varmasti vaikea löytää.
Entä, jos varjo aukesi, laskeutuiko hän turvallisesti ja pääsi pakoon?
Hän ei ainakaan ole jumissa puussa. Sitä haimme ilmasta.
Joten jos hän onnistui laskeutumaan,
on mahdollista, että hän piilotti laskuvarjonsa ja pääsi pakoon.
Joukot haravoivat metsää Woodlandin ja Arielin lähellä,
mutta kukaan ei tiennyt, mihin hän laskeutui tai selvisikö hän.
FBI:n suurin ongelma oli se, että he eivät tienneet, missä kone oli,
kun hän poistui koneesta.
Oli paljon muuttujia. Ehkä tuuli vei hänet pois reitiltä.
Etsittävä alue oli valtava.
Tässä vaiheessa meillä on luultavasti vain pieni mahdollisuus löytää hänet,
mutta saatamme saada tietoa ja johtolankoja.
Näiltä portailta, 727:n perästä,
FBI uskoo, että kaappaaja käytti laskuvarjoaan -
hypätäkseen jonnekin Seattlen ja Portlandin väliin.
Aiemmin he epäilivät, että hän hyppäsi lähempänä Renoa,
mutta etsintätoimet sillä alueella on lopetettu.
Kiitospäivänä ihmiset ympäri maailman saivat kuulla kaappauksesta.
Mies oli kadonnut.
Tapaus muuttui huikeasta lentokonekaappauksesta -
amerikkalaiseksi legendaksi.
KIITOSPÄIVÄ 1971
Noustessaan koneeseen hän oli vain yksi matkustajista.
Mutta nyt kaapattuaan Northwest Airlinesin lentokoneen,
vaadittuaan lunnaita matkustajista -
ja paettuaan laskuvarjolla jossain Renon lähellä -
häntä kuvataan nyt mestaririkolliseksi.
Hän on uusi Jesse James. Siitä on 100 vuotta. Mieti asiaa.
Lincoln tapettiin 100 vuotta sitten. Ja Kennedy, kaikki palaa.
Onko hän sankari? -Toki.
Miksi?
Koska kaveri selvästi suunnitteli jutun tarkasti.
Kunnioitan miestä, joka tekee työnsä huolellisesti.
Hän on yksi maailman fiksuimmista rosvoista.
KAAPPAAJAA ETSITÄÄN
Jutun uskomattomat yksityiskohdat alkoivat kaappaajan peitenimestä.
D. B. Cooper ei ollut kaappaaja.
Portlandissa hän kertoi lippukassalla nimekseen Dan Cooper.
Joten D. B. Cooper on Dan Cooper.
Median kiinnostus oli kuitenkin valtavaa, ja kävi niin,
että joku teki virheen.
FBI ETSII KAAPPAAJAA
Viranomaiset lukivat raporttiaan,
ja toimittaja kuuli nimen väärin, "D. B. Cooper".
Dan Cooperista tuli D. B. Cooper huolimattomien toimittajien takia.
Kaikki tajusivat pian,
että kyseessä ei ollut D. B. Cooper vaan Dan Cooper.
Mutta D. B. Cooper kuulosti kovemmalta kuin Dan Cooper,
joten se jäi.
Siitä alkoi D. B. Cooperin brändäys,
koska jokainen sankari tarvitsee hyvän brändin.
D. B. Cooper…
"D. B. Kuka se on?"
Joten D. B. Cooper, kaappaaja, hyppäsi taivaalta -
ja laskeutui sankarina.
Tietyillä alueilla hän nousi lähes jumalaksi.
Mies voitti järjestelmän.
Jos kaverilla on näin kovat hermot ja hän onnistuu jossain,
kaikki kannustavat.
ROHKEA KAAPPAAJA SAA YLEISÖN SUOSION
Lauluja kirjoitettiin ja t-paitoja myytiin -
ensimmäisen yhdysvaltalaisen koneen kaappauksesta selvinneen miehen kunniaksi.
Uskon, että D. B. Cooper on elossa, koska häntä ei ole löydetty.
Juttu on niin amerikkalainen.
Altavastaaja näytti pitkää nenää järjestelmälle.
Cooper herätti kansanperinteen -
ja palasi Billy the Kidin tyylisten sankarien,
rosvojen ja pankkiryöstäjien aikaan.
George Machine Gun Kelly,
Baby Face Nelson,
ja John Dillinger.
Arvostamme lainsuojattomia.
Sääntöjen rikkojat kiehtovat meitä, koska 95 % meistä käyttäytyy kunnolla.
RÖYHKEYS ON ASEENI UNIVERSAL PICTURES, 1981
Kaikki haluavat tietää, kuka D. B. Cooper oli.
Ja ajan myötä siitä on tullut yhä suurempi mysteeri.
Todisteiden perusteella Cooperilla oli sotilaskokemusta,
että hän pystyi toteuttamaan tällaisen rikoksen.
Paljastamme kohta tärkeän uuden johtolangan -
D. B. Cooperin henkilöllisyydestä.
Useat eri henkilöt ovat esittäneet D. B. Cooperia.
On monia eri syitä, miksi D. B. Cooper on pysynyt pinnalla -
niin laajalti popkulttuurissa.
Kuten Amelia Earhartin tapauksessa, tiedämme todella vähän tapahtumista.
Länsimaailmassa on oltava vastaus jokaiseen kysymykseen.
On turhauttavaa, jos tarinalla ei ole loppua.
Sen ei tarvitse olla onnellinen, mutta lauseen lopussa on oltava piste.
D. B. Cooperin juttu on hyvä esimerkki keskeneräiseksi jätetystä lauseesta.
FBI:llä on ollut jo yli 1 000 epäiltyä tutkinnassa.
Osa epäillyistä on ollut varteenotettavia.
Richard Floyd McCoy oli merkittävä epäilty.
ETSINTÄKUULUTUS
Hän oli Vietnamissa, kokenut laskuvarjohyppääjä.
McCoy kaappasi toisen 727:n ja hyppäsi ulos -
kuutisen kuukautta D. B. Cooperin jälkeen.
Oli vain yksi iso ongelma.
Silminnäkijät sanoivat Richard Floyd McCoysta:
"Hän ei ole se."
Duane Weber tunnusti kuolinvuoteellaan ja näytti toiselta luonnokselta.
Ja hän eli kaksoiselämää. Hän oli toisaalta hurmaava vakuutusmyyjä,
toisaalta taparikollinen.
Hänet pidätettiin 16 kertaa,
mutta laskuvarjokoulutuksesta ei ole todisteita.
Hän oli rikollinen, joka ei pysynyt vapaalla jalalla.
Sitten oli Barb Dayton.
Hän tunnusti olevansa D. B. Cooper.
Hänelle tehtiin Washingtonin ensimmäinen sukupuolenkorjaus.
Hän oli ennen Bobby, kova kaveri, tappelupukari
Barb oli suloinen kirjastonhoitaja.
Se oli valeasu. Miehenä Bob Dayton oli kaunainen.
Yhdysvaltain kauppalaivastosta. Laskuvarjohyppykokemusta.
Mutta ongelmana oli, ettei mikään konkreettinen todiste liittänyt -
Barb Daytonia D. B. Cooperin tapaukseen.
Joidenkin mielestä hän oli Ken Christiansen.
Hän oli töissä Northwest Orient Airlinesilla.
Toisten mielestä Sheridan Peterson.
Hän oli töissä Boeingilla,
mutta teknisistä syistä molemmat suljettiin pois.
Vaikka emme vieläkään tiedä, kuka Cooper oli,
on huikeaa, että niin moni samaistuu Cooperiin edelleen.
Olemme Vancouverissa, Victor-23:ssa. Tämä on D. B. Cooper -teemainen baari.
Meillä on Schaffner-pilseniä,
Flight 305 Red Alea,
Skyjacker IPA:a, Headless Hijackeria,
ja Jet Fuel IPA:a.
Ihmettelen, miksi häntä edelleen halutaan elokuviin ja muuhun kulttuuriin.
LOKI MARVEL STUDIOS, 2021
Parasta valmistautua.
Lentokoneesta hypännyttä kadonnutta miestä kiinnostavampi tarina on -
lumoutuminen siitä.
Hän paikansi D. B.:n laskeutumispaikan.
Mieletöntä.
Mitä D. B. Cooperiin tulee,
emme ole onnistuneet selvittämään hänen henkilöllisyyttään 50 vuodessa.
Katso itseäsi.
Soitanko FBI:lle ja kerron, että löysin D. B. Cooperin?
Vitsailen.
Kaikki haluavat ratkaista mysteerin, jota ei ole pystynyt ratkaisemaan -
edes maan fiksuimmat ihmiset ja parhaat virastot.
50 vuotta on kulunut,
ja Cooperin tapaus on nyt kuin kylmien tapausten Graalin malja.
LOS ANGELES, KALIFORNIA 2016
Huomenta kaikille. Minä olen Tom Colbert.
Vaimoni Dawna Kay on tuolla.
Me saimme jutun etenemään. Saimme vihjeen.
Minulle koko juttu alkoi, kun ystäväni Rich Kashanksi soitti minulle.
Olen tuntenut Richin 25 vuotta. Kaikki saa jäädä, kun Rich soittaa.
Tein erästä projektia. Kysyin Richin kuulumiset.
LAS VEGAS, NEVADA
Olin Vegasissa. Kuvasin mainossarjaa.
Ystävän ystävä kertoi,
että hän tunsi uhkapelaajan, joka tiesi kuka D. B. Cooper oli.
Pyöritin silmiäni. Hän sanoi: "Kuuntele, Tom.
Hän on kamerani edessä."
Sanoin: "Tyyppi vaikuttaa uskottavalta,
ja hän on valmis valheenpaljastuskokeeseen."
"Et usko minua muuten, olen valmis tekemään sen."
Tajusin, että jos tämä vinkki oli tosi,
ratkaisisimme yhden kovimmista jutuista kylmien tapausten historiassa.
Löysin Ron Carlsonin nauhalta ratkaisevan vihjeen.
Tarina alkoi siitä, että Ron Carlson kuljetti huumeita nopealla autollaan.
Tulin kertomaan tarinan, jonka uskon olevan tosi.
Se koskee D. B. Cooperia.
Tapasin D. B. Cooperin vasta vuonna 1978.
Tapasin hänet,
koska suoraan sanottuna hän oli kokaiinitoimittajani.
Miehen nimi oli Dick Briggs.
Lähes heti alusta lähtien -
hän kertoi olevansa D. B. Cooper.
"Ette taida uskoa minua?"
Päädyimme eräisiin juhliin vuonna 1980.
Hän sanoi: "Kerron sinulle jotain, joka todistaa, kuka olen."
Hän osoitti erästä pariskuntaa.
"He ja heidän poikansa…" He olivat hippipariskunta.
"…löytävät rahani."
Dick Briggs sanoi: "Kolmen päivän päästä -
he löytäisivät osan rahoistani pohjoisrannalta."
Silloin tajusin.
10. HELMIKUUTA 1980
Rahat löytyivät täältä, Columbiajoen rannalta.
Aioin tehdä nuotion. Minulla oli puita sylissäni.
Olin sytyttämässä sitä, kun poikani sanoi: "Odota, isä."
Hän haravoi hiekkaa, ja siinä se oli.
Se vain pyörähti esiin.
Lapsi johdatti FBI:n polulle,
joka saattaa auttaa 8,5 vuotta vanhan D. B. Cooperin mysteerin ratkaisussa.
Muutama päivä juhlien jälkeen alkoi tulla uutisia.
Niissä luki, että D. B. Cooperin rahoista oli löytynyt 6 000 dollaria.
Kun he näyttivät rahojen löytäjät, kyseessä oli juhlien pariskunta.
Olen tuntenut Brian Ingramin perheen vuosia.
En ole koskaan nähnyt mitään epäilyttävää yhteyttä niihin rahoihin.
Joten uskon, että Brian Ingramin perhe on -
vain viaton sivullinen Cooperin jutussa.
Nämä ovat tämän monimutkaisen palapelin ensimmäiset palaset vuosiin,
mutta ne eivät asetu paikoilleen helposti.
Nyt, 40 vuotta tapahtuneesta, meille väitettiin,
että Dick Briggs asetti rahat rannalle osoittaen, että Cooper oli elossa.
Käännyin vaimoni puoleen ja sanoin, että tämä on suuri juttu.
Dick Briggs pystyi varmasti kaappaamaan lentokoneen.
Hän sanoi olleensa erikoisjoukkojen sotilas Vietnamissa.
Hän oli kokenut laskuvarjohyppääjä.
Hän tunsi alueen ja osasi tehdä suunnitelman.
Hän oli fyysisesti ja henkisesti kyvykäs.
Hyvin älykäs mies,
mutta kuumapäinen.
Yksi hänen ystävistään kertoi, että Dick menetti malttinsa usein.
Hän oli bipolaarinen.
Hän raivostui muutaman oluen jälkeen ja hajotti ikkunoita baareissa.
Monet pelkäsivät häntä.
Hän oli painonnostaja, nosti penkistä 192 kg.
Häntä kutsuttiin Bugsyksi, koska hän muistutti oravaa.
Kun tapasin Dickin ensimmäistä kertaa,
mieheni tarjosi hänelle cocktailin.
Dick kiskaisi viskishotin ja alkoi syödä lasia.
Veri valui kasvoilla, kun hän pureskeli sitä.
Hänen perheensä mukaan Dick Briggs teki paljon pieniä temppuja.
Hän otti naisen hattuneulan ja työnsi sen kyynärvarteensa,
eikä vuotanut lainkaan verta.
Kerran kävimme pikkukaupungissa,
jossa järjestettiin vuosittain D. B. Cooper -festivaali.
D. B. COOPER -JUHLA
Hän vain jankutti: "Haluan kertoa ihmisille, kuka olen.
He ovat täällä minua varten."
Hänellä oli ego, joka oli tarpeen D. B. Cooperille.
Minusta D. B. on Amerikan siistein tyyppi.
COOPERIN KULMA
BEVERLY HILLS, KALIFORNIA
Onko se päällä? -On.
Anna minun keskittyä. -Hyvä.
Kun tajusin, että Dick Briggs voisi olla Cooper,
aloin tallentaa tutkimusta, jotta voisin myydä sen dokumenttina.
Kun Rich esitteli minulle huumekuski Ron Carlsonin,
tarkastin hänen taustansa, jotta tiesin, että hän puhuu totta.
Haastattelimme häntä kolmesti, kerran valheenpaljastimen kanssa.
Käännän tuolin.
FBI-agentti Jack Trimarco teki testin.
Opiskelin polygrafiaa puolustusministeriön polygrafiainstituutissa -
Fort McClellanissa Alabamassa.
Jack Trimarco on polygrafian huippuosaaja.
Hän on tehnyt yli 3 500 valheenpaljastustestiä.
Nojaa eteenpäin tuolissa. Kädet eteen kuin sukeltaisit altaaseen.
Laitan tämän ympärillesi.
Kaikki fysiologiset tapahtumat, poikkeamat, näkyvä tässä selkeästi.
Tarkoitan kehossa tapahtuvia muutoksia hetkenä,
jolloin henkilö tietää valehtelevansa.
Koe on alkamassa.
Kertoiko Dick Briggs sinulle olevansa D. B. Cooper?
Kyllä.
Kysyin:
"Kertoiko Dick Briggs sinulle olevansa D. B. Cooper?"
Hän ei valehdellut.
Oletko koskaan valehdellut viranomaiselle?
En.
Valheenpaljastustestin jälkeen sanoin Richille, että hän puhuu totta.
Seuraavaksi aloimme tutkia onko Dick Briggs D. B. Cooper.
D. B. Cooper oli haaveilija.
Hän oli vahvistanut itseluottamustaan lapsuudestaan asti -
kuvittelemalla villejä seikkailuja, joissa hän itse tietysti oli sankari.
JON RICHARD BRIGGS KUOLI PERJANTAINA AUTO-ONNETTOMUUDESSA
Eräänä päivänä saimme selville, että Dick Briggs kuoli salaperäisesti.
Ystävät pitivät sitä murhana.
Se oli yhden auton onnettomuus Portlandissa.
Ennen tätä hän puhui Vietnamista.
Mutta tässä kohdin hänen tarinassaan oli aukkoja.
Tutkin tätä kahdeksan kuukautta.
Uskoin, että hän on Cooper.
Kunnes selvisi, että hän ei ollut sotinut Vietnamissa eikä osannut hypätä varjolla.
Hän oli osa-aikainen viikonloppusoturi ilmavoimissa,
joten hänen ei tarvinnut lähteä Vietnamiin.
Silloin aloin ajatella, että tämä oli väärä tyyppi.
Tässä ovat tietämämme faktat.
Cooper oli pitkä ja tumma mies.
Dick Briggs oli lyhyt ja tanakka, valtavan lihaksikas mies.
Briggs ei ollut se tyyppi.
Hän oli vain kehuskelija, joka väitti olevansa D. B. Cooper.
Ajattelimme, että tämä on loppu.
Ron Carlson järkyttyi, koska 40 vuoden ajan hän luuli miestä Cooperiksi.
Mies ei näyttänyt häneltä, mutta hän uskoi siihen rahojen takia.
Tämän jutun käänteet ovat muuttaneet mielipidettäni kaikesta.
Joten mikään ei yllätä minua.
Kaikki Cooperia etsivät kokivat Cooperin kirouksen.
Emme tiedä, kuka hän on, mistä hän tuli tai minne hän meni.
Tämä tapaus on ansoitettu.
Aina kun kuvittelet tietäväsi, kuka kaappaaja on,
jokin esille tuleva uusi asia kumoaa teorian.
Tätä ei ole ratkaistu. Jahtaamme D. B. Cooperia yhä.
Emme ehkä koskaan saa tietää, mitä D. B. Cooperille tapahtui.
Mutta ratkaisemattoman mysteerin viehätys kestää.
Kun aloitin jutun, ajattelin, että voisin ratkaista tämänkin.
NEW YORK, NEW YORK
Työskentelin silloin toimittajana ja kirjailijana Etelä-Manhattanilla.
Kirjoitin rikoksista.
Tutkivana journalistina rakastin vaikeita tapauksia.
Juttuja, joita oli mahdoton ratkaista.
Kun sain vinkin D. B. Cooperista, tiesin, että hän on minun.
Hän oli saatava kiinni.
Kirjoitin tapauksesta kirjan, ensimmäiseni.
Ajattelin, että jos ratkaisin jutun, voittaisin Pulitzerin ja kaikki palkinnot.
Random House Audio esittää: Skyjack: The Hunt for D.B. Cooper,
kirjoittanut Geoffrey Grey.
Minä olen Geoffrey Gray.
Se kesti yli neljä vuotta, ja nyt voin todeta kirouksen todeksi.
Vuosikymmenien aikana -
jotkut epäillyt katosivat, jotkut väärensivät kuolemansa.
Yksi mies lähes kuoli itse tehdyssä sukellusveneessä -
etsiessään kaappaajan rahoja järven pohjalta.
Yksi toimittaja yritti itsemurhaa,
kun hänen epäiltynsä todistettiin huijariksi.
D. B. COOPER -HUIJAUS
Hänet täytyi elvyttää sähkösokeilla.
Aloin ymmärtää,
että kyse ei ollut Cooperista, vaan Cooperia jahtaavista.
TERVETULOA KANSALAISETSIVÄT!
Ihmiset, kuten Tom Colbert, muut ja minä.
Ihailen häntä.
Psykologisesti tämä juttu vie pimeään kuiluun.
Tämä tapaus kyseenalaistaa identiteettisi ja uskomuksesi,
mihin haluat uskoa ja mitä todella tapahtui.
Ainoa Cooperia kuuluisampi henkilö maailmassa on -
hänen löytäjänsä.
Yhdessä vaiheessa minulla oli neljä epäiltyä,
jotka olivat kaikki D. B. Coopereita minulle.
Aloin miettiä, että miten olen päätynyt tähän.
Uskon neljää eri tyyppiä samaksi.
Se on kuin kultakuume.
Haluat niin todistaa, että epäiltysi on oikea.
Usko vie voiton logiikalta.
Neljä ihmistä ei voi olla hän. Kaikki ei voi olla totta.
PORTLAND, OREGON 2011
Täällä ollaan taas.
Odota, taas uusi juna. Hetkinen, anteeksi.
Kun saimme selville, että Briggs ei ollut D. B. Cooper,
ajattelin, että ehkä hänellä oli rikoskumppani.
Tomin sinnikkyys on uskomatonta. Hän ei luovuta.
Kun kohtaamme umpikujan ja minä lopetan,
hän vain jatkaa.
Tein päätöksen soittaa Portlandin poliisilaitokselle -
ja etsiä vanhoja huumepoliiseja.
Soitin ja kysyin: "Muistaako teillä kukaan tyyppiä nimeltä Dick Briggs?"
Viikkoa myöhemmin eräs 80-vuotias tyyppi otti yhteyttä.
Hän luetteli minulle kymmenisen Dick Briggsin naapurikaveria.
Aloin haastatella heitä, kuuntelin heidän tarinoitaan.
Viimeinen mies, jolle soitin, säikäytti minut,
Pudgy Hunt.
Olen nähnyt liikaa länkkäreitä, joissa Pudgy vetää esiin haulikon.
Mistä sait nimen Pudgy?
Kun olin yhdeksän kuukautta vanha, painoin 16 kiloa.
Kerro Briggsin ystävästä.
Kerran Dick Briggs esitteli ystävänsä.
Tämä tyyppi näytti lehtileikkeitä.
Hän sanoi olevansa mitalin saanut vihreä baretti.
Silloin sain tietää, että Briggsin kumppani oli Robert Rackstraw.
Se muutti kaiken.
Vertasimme Rackstraw'n kuvaa poliisin piirrokseen D. B. Cooperista.
Rackstraw'n kuva oli lähes identtinen.
Sinulla on laskuvarjokoulutus.
Taustasi perusteella olisit voinut olla D. B. Cooper.
Olisin voinut.
Tällä miehellä oli tarvittavat taidot.
Silloin tiesin, että meillä oli D. B. Cooper.
"Kiitos, Jeesus."
Uskon, että olemme ratkaisseet 50 vuotta vanhan jutun.
Tässä on tapahtunut paljon pieniä ihmeitä. Ihmettelen itsekin, miten tuo selvisi.
Oletko valmis antamaan lausunnon, että oletko D. B. Cooper?
Pitäisikö tällaisessa tarinassa olla fiktiota vai faktaa?
Se riippuu lähinnä amerikkalaisista.
Kun tiimini alkoi tutkia Rackstraw'ta,
he alkoivat selvittää, mitä hän teki, kun hän ei hyppinyt koneesta.
Hänellä oli tekaistuja henkilöllisyyksiä ja rikosrekisteri.
Kaveri oli aivan mahdoton. Ette usko, miten hulluksi tämä meni.
Oletko sinä D. B. Cooper?
En voi puhua tuollaisista.
En voi puhua sellaisesta.
Tekstitys: Kai Lavila