A NETFLIX DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
SAN DIEGO, KALIFORNIA 2013.
A SZEGÉNYSÉG SZÍVÁS PHOENIX, ARIZONA
Itt van.
Húzódjatok le!
A célpont hazaért.
- Vettem. - Ez gyorsan rosszra fordulhat.
Kiszáll a kocsiból.
Bob, miért nem mondod meg, ha nem te vagy D. B. Cooper?
Kék farmer, fehér tornacipő.
Bob, miért nem jössz ki és mondod meg, hogy nem te vagy D. B. Cooper?
1971-ben hálaadáskor egy Northwest-járatot eltérítettek...
Az FBI nem tudta megoldani...
Cooper a géprablást követően legenda lett,
és 200 000 dollárral elejtőernyőzött.
...a vakmerő tolvaj, D. B. Cooper.
D. B. Cooper...
- D. B. Cooper... - D. B. Cooper...
D. B. Cooper...
Minden idők legokosabb és kétségtelenül legszemtelenebb
gépeltérítője.
Elképesztő belegondolni, hogy a D. B. Cooper-ügy
50 éve történt,
és ez az egyetlen megoldatlan géprablás
korunk történelmében.
Elképesztő volt, amit elért.
Megúszta,
szembeszállt a hatalommal, és közben nem bántotta a civileket.
Ezért vált mára legendává.
Szemtanúk látták magát Oregonban
a gépeltérítés idején. Ott volt?
A csapatommal biztosan megtaláltuk D. B. Coopert.
Több mint 100 bizonyítékunk van.
Ennek az embernek több identitása van, egy szélhámos.
Az igazságot akarom kideríteni.
Akkor is, ha fáj.
Ez egy maratoni ügy.
Egy áldozatvállalás, kihívás. Kényszerít, hogy megkérdőjelezd az elméd.
Kényszerít, hogy higgy a lehetetlenben.
A lényeg, hogy nem gyártok se elméletet, se mondákat, se legendákat.
Csak tényeket.
Halló?
A megoldatlan ügyek nyomozói
meg vannak győződve arról, hogy ön a hírhedt D. B. Cooper.
Hírhedt vagy híres? Azt hittem, híres.
Rendben.
ELSŐ RÉSZ FOGD A PÉNZT, ÉS UGORJ!
LOS ANGELES, KALIFORNIA
Tíz év a leghosszabb idő, amit egy ügyre szántam.
Van egy kérdés, amit mindig megkapok.
Azt, hogy: „Miért?”
Miért küzdök a feleségemmel együtt,
miért foglalkozunk egy 50 éves üggyel?
A családom sem maradt ki belőle.
A feleségemmel frusztráltak voltunk,
közben felnőttek a gyerekeink,
és ez idő alatt nagyon sok pénzünket elköltöttük.
A család egyetértett, hogy tartsunk ki,
mert mindenki hitte, hogy tudjuk az igazat.
Ami Coopernek sikerült, az nagyon nehéz,
és ő tökéletesen levezényelte.
Főleg, hogy ez a hálaadás előtti szerda volt.
Az év egyik legforgalmasabb napja.
Ötven éve másodéves voltam az Oregoni Egyetemen.
Felhívtam a szüleimet,
és azt mondtam: „37 perc alatt jutok el Portlandből Seattle-be.”
Sütött a nap, de felhős volt az ég.
Felmentem a hátsó lépcsőn, baloldalt ültem hátul.
Nem vettem észre magam körül senkit,
amíg el nem indultunk.
Észrevettem, hogy a mellettem ülő fickó
napszemüveget visel.
Gondoltam: „Ez furcsa.”
„Kinek hiszi magát?”
Seattle Portlandtől egy köpésnyire van.
Egy italra is alig van idő.
Miután a gép felszállt,
a furcsa kinézetű fickó egy cédulát adott a stewardessnek.
Nem törődtem vele.
Aztán azt mondta...
A 305-ÖS JÁRAT STEWARDESSE
„Olvassa el a cédulát!”
Nagybetűkkel írta.
„Kisasszony, bomba van az aktatáskámban.
Üljön mellém!”
Így kezdődött D. B. Cooper rendkívüli története.
Emlékszem, hogy a hölgy beszélt,
aztán felállt, és a telefonhoz ment.
Fogalmam sem volt, mi történik.
Kétszázezer amerikai dollárt kért, és négy ejtőernyőt.
Egy dolog pénzt kérni,
de ejtőernyőket?
Miért akart ejtőernyőket?
Nagyon okos volt. Nem egyet vagy kettőt kért.
Hanem négyet.
Azt hitte, megbuherálják az ejtőernyőt,
és akkor meghal. De ha négyet kér:
„Túszokat ejt. Nem tudjuk átverni.”
Nagyon okos, zseniális.
ÖVEKET BECSATOLNI
Jön a pilóta, és azt mondja: „Motorhiba lépett fel,
el fog fogyni az üzemanyag.”
„Mindenki menjen a gép elejébe!”
Az incidens alatt nem tudtam, mi történik.
Még mindig repülünk, nincs miért aggódni.
Cooper nem akarta, hogy leszálljunk, amíg a reptéren
mindent elő nem készítettek, így a repülőnek köröznie kellett.
Sötétedik.
Sötét és viharos éjszaka közeledik.
Amint Cooper megtudta, hogy a követelései teljesültek,
200 000 dollár készpénz,
az mai értéken úgy 1 000 000,
és az ejtőernyők is rá várnak,
a repülőgép Seattle-ben leszállt.
A gépet mesterlövészek figyelik.
Cooper azt kéri, hogy húzzák le a sötétítőket.
A gép elsötétül.
Egy stewardess kijön, egy nyomozó átadja a nagy pénzeszsákot.
Aztán kijön az ejtőernyőkért, és minden utas leszáll.
Másfél kilométerre vagyunk a termináltól, ezért felszállunk egy buszra,
és bemegyünk a reptérre.
Harminchat utas szállt le egy gépről tegnap este Seattle-ben,
a gépen csak a gépeltérítő és a személyzet maradt.
Vagy 100 újságíró volt ott.
Az FBI ügynökei mindenkit kikérdeztek.
Azt mondták: „Eltérítették a gépet.” Ekkor hallottam erről először.
A legénység nem mondta el, hogy mi történik.
Hogy elkerüljék a pánikot.
Tényleg nem tudtuk, mi történik.
Két és fél órát köröztünk.
Senki sem tudott semmit az egészről.
- Mikor jöttek rá? - Amikor behozták a pénzt.
A gépeltérítő, aki öltönyt viselt, 200 000 dollárt követelt.
Sima aktatáska volt nála, azt mondta, abban tartja a robbanószert.
Egy nagy akkumulátort láttam, amire hat dinamitrúd volt
feltekerve.
Azt mondta: „Csak annyit kell tennem,
hogy ezt a drótot hozzákötöm ehhez a szerkentyűhöz,
és mind meghalunk.”
Miután hazaértem, akkor kezdett leesni az egész.
A tény, hogy igen, közvetlenül egy bomba mellett
ültem.
SEATTLE-TACOMA REPTÉR
1971 őszén, amikor a gépeltérítés történt,
a repülés élménye merőben más volt, mint ma.
Olyan volt besétálni a reptérre, mintha a boltba mennénk be.
- Helló! - Helló!
- Úti célja? - Mondjuk: „Ahol a dolgok történnek”.
Szeretem, ha az 1970-es évek reptéri biztonságáról kérdeznek.
A válasz, legalábbis emlékezetem szerint,
„Miféle reptéri biztonság?” Ilyen nem volt.
Nem volt fémdetektor, nem kellett levenni a cipőt.
Nem voltak kutyák.
Senki sem kutatott át, vagy ilyesmi.
Csak besétáltál, letettél 20 dollárt,
és elrepültél Dallasba. Nagyjából ennyi volt.
Cooper is ezt tette.
Aznap odament és vett egy jegyet. Hétköznapi dolog volt.
Ez volt a tömeges légi közlekedés fellendülésének kezdete.
Azt akarták, hogy az utasok jól mulassanak.
Milyen járat ez?
A pezsgős járat.
De sajnos akkoriban a stewardesseket fetisizálták.
A LESZÁLLÓPÁLYA
Amikor a repülőn találkozik a Braniff Társaság hostessével,
így lesz felöltözve.
A 70-es évek elején a stewardesseknek nehéz dolguk volt.
Folyton zaklatták őket szexuálisan.
Nem fizettek nekik annyit, mint a velük dolgozó férfiaknak.
Képtelen beosztásuk volt.
A megjelenésükkel kapcsolatos normák nagyon szigorúak és inkorrektek.
Nem csak csinos. Okos is.
Amikor Cooper átadta a stewardessnek a cédulát,
valószínűleg ő volt a tizedik aznap, aki cédulát adott át.
Akkoriban nehéz volt stewardessnek lenni,
gyorsan kialakulhatott egy veszélyes helyzet.
A gerilla eltérítőcsapatok négy társaságnál csaptak le egyszerre.
Houstonban az egyik pénztáros meghalt, négy másik megsebesült.
A légi kalózkodás nem teljesen új jelenség.
1970. SZEPTEMBER 12.
A CIA-nál voltam.
Jelentéseket kaptunk gépeltérítésekről,
szinte minden hónapban volt egy ilyen.
És egyre több és több lett.
Tizenöt japán radikális diák felfegyverkezve szamurájkarddal,
pisztolyokkal és házi bombákkal eltérítették a Japan Airlines gépét.
Ezeknek az eltérítéseknek nyilván politikai célja volt.
Egy országot, egy csoportot büntettek.
Nagyobbnak és keményebbnek mutatták magukat, mint amilyenek voltak.
Miből gondolta, hogy fegyvere van?
Valami kemény dolgot nyomott a hátamba.
Azt mondta, „Havannába megyünk, Kubába. Vigyél a pilótákhoz!”
Két okból lehetett elrabolni egy gépet.
Hogy emberek megölésével fenyegetve pénzt szerezz,
vagy eljuss mondjuk Kubába.
A kubaiak szinte mind radikálisok voltak,
és el akartak tűnni az országból.
Kiderült, mi volt az?
Egy fém fésű, a tetején tollal, pulóverbe csavarva.
HOGY ÁLLÍTHATJUK MEG A GÉPELTÉRÍTÉSEKET?
A bűnözés, mint minden művészet, fejlődik.
A gépeltérítésekkel a művészeti forma is fejlődött,
és a legnagyobb művész mind közül D. B. Cooper volt.
Fedélzetén a bankokból származó pénzzel
és négy ejtőernyővel, a gép Reno felé tartott.
Cooper a pénzeszsákba néz, boldog. És utasításokat ad.
Azt kéri, hogy 400 kilométer per órával menjenek, ami egy repülőgépnél lassú,
nyitott fékszárnyakkal, minimális magasságban.
A pilóták sem tudták,
hogy tud-e a gép ilyen alacsonyan és lassan repülni.
Cooper szerint: „Ezt meg lehet csinálni.”
Dél felé tartanak, a sötét szakadéknak nevezett területen.
A SÖTÉT SZAKADÉK
Tina Mucklow egyedül ült vele az utolsó sorban.
Nem volt ideges, inkább kedvesnek tűnt.
Leszámítva, hogy bizonyos dolgokat el akart intézni.
Cooper elküldte Tina Mucklow-t a pilótafülkébe,
és azt mondta, ne jöjjön ki.
Egyedül volt hátul.
20:12 körül a pilóták pukkanást éreztek a fülükben.
Megváltozott a légnyomás a fülkében.
A hátsó lépcsők leereszkedtek.
Mondtam a légiforgalmi irányítóknak, hogy a barátunk lelépett.
Hogy értékelni tudd, mit csinált Cooper,
csukd be a szemed, lépj előre, és képzeld el, hogy lemész azon a lépcsőn!
Késő este van, esik az eső.
A füledben hallod a gép motorját.
Képzeld el, hogy kinézel a sötétségbe,
és megteszel még egy lépést, és még egy lépést.
Ahogy kinézel, felteszed magadnak a kérdést:
„Mikor kell ugrani?”
Vagy elmenekült, vagy lyukat csinált a földbe.
Ha ez utóbbi történt, nehéz lesz megtalálni.
Ezalatt azt érti, hogy hegynek csapódott?
Igen. Lehet, ha az ernyője nem nyílt ki,
hiszen sokat kockáztatott.
Ha nem nyílt ki az ernyője,
nehéz lesz megtalálni.
Ha az ejtőernyője kinyílt, ön szerint földet ért,
és egyszerűen megszökött?
Jelenleg úgy tűnik, egyik fára sem akadt fel.
Ezt megnéztük a levegőből.
Szóval, ha sikeres leszállást hajtott végre,
lehetséges, hogy sikerült elrejteni az ejtőernyőjét,
és elmenekült.
A csapatok Woodland mellett átfésülték az erdőt, keletre Arielig,
de senki sem tudta, hol ugrott ki, hol ért földet, vagy hogy túlélte-e.
A fő probléma, amivel az FBI először szembesült,
hogy nem tudták, pontosan hol volt a gép,
amikor Cooper kiugrott.
Voltak különböző változók. Mi van a széllel?
„Lehet, hogy eltért az útiránytól.”
A terület, amit át kell nézniük, hatalmas.
Ezen a ponton
csekély az esélye annak, hogy ezen a területen megtaláljUk.
De kaphatunk információkat, ami elvezethet oda, ahova ment.
Ezek azok a lépcsők, a 727-es végénél,
ahonnan az FBI szerint a géprabló az ejtőernyőjével
valahol Seattle és Portland között kiugrott.
Korábban úgy gondolták, hogy Reno közelében ugrott ki,
de ezen a területen beszüntették a keresését.
Hálaadás napján
az egész világ értesült a sztoriról.
A férfi eltűnt.
Az ügy elképesztő gépeltérítésből
amerikai népi legendává lett.
HÁLAADÁS, 1971.
Amikor repülőre szállt, csak egy utas volt.
De ma, miután eltérítette a Northwest Airlines gépét,
pénzt kért az utasokért Seattle-ben,
majd egy ejtőernyővel elmenekült valahol Seattle és Reno között,
az egyik hírügynökség úgy jellemezte: bűnöző-lángelme.
Tudja, mi történt? Jesse James visszatért.
Száz éve történt. Gondoljon bele!
Száz évvel ezelőtt megölték Lincolnt. És Kennedyt, minden visszatér.
- Hősnek gondolja? - Persze.
Miért?
Mert a fickónak nyilván sok időbe telt megtervezni az egészet.
És én tisztelem azt az embert, aki időt szán egy jól végzett munkára.
Ő a földkerekség legdörzsöltebb fickója.
A GÉPRABLÓT KERESIK
A legjobbak azok a részletek, amiket nem lehet kitalálni,
például a gépeltérítő álneve.
A gépeltérítő nem D. B. Cooper volt.
Portlandben a pénztárosnak a Dan Cooper nevet adta meg.
D. B. Cooper valójában Dan Cooper.
Az történt, hogy bár
a média óriási figyelmet fordított az ügyre,
valaki hibázott.
A GÉPRABLÓT KERESIK
A hatóságok átnézték a feljegyzéseiket,
és egy újságíró úgy hallotta, hogy „D. B. Cooper”.
Dan Cooperből D. B. Cooper lett,
pár hanyag újságíró miatt.
Úgy egy nap alatt mindenki rájött,
„Nem, ő nem D. B. Cooper, ő Dan Cooper.”
De őszintén szólva, a D. B. Cooper vagányabb név,
szóval maradt D. B. Cooper.
Így jött létre a D. B. Cooper-védjegy,
mert minden népi hősnek kell egy jó védjegy.
D. B. Cooper...
„D. B. Ki az?”
Tehát D. B. Cooper, a géprabló, aki kiugrott a gépből,
és hősként landolt a földön.
A Csendes-óceán északnyugati részén mondhatni,
afféle istenség lett.
Legyőzte a rendszert.
Annak, aki ilyen bátor, és eddig ilyen sikeres,
annak mindenki szorít.
A MERÉSZ GÉPRABLÓT FELKAPJA A NYILVÁNOSSÁG
Az emberek dalokat írtak, pólókat árulnak,
az első és egyetlen férfi tiszteletére, aki megúszta egy amerikai gép elrablását.
Szerintem D. B. Cooper élni fog, mert nem találták meg.
Ez az ügy annyira amerikai.
Az elnyomott hős, aki szembeszáll a hatóságokkal.
Feltámasztotta ezt a kulturális himnuszt,
az olyan hősöket, mint Billy, a Kölyök
és az összes híres banditát és bankrablót.
George Gépfegyveres Kelly,
Babaarcú Nelson
és John Dillinger.
A zsiványt díjazzuk.
Lenyűgöznek azok, akik áthágják a szabályokat,
mert 95%-unk nem teszi meg.
D. B. COOPER ÜLDÖZÉSE UNIVERSAL PICTURES, 1981
Mindenki tudni akarja, ki volt D. B. Cooper.
És az idő elteltével
egyre nagyobb rejtély lett belőle.
Coopernek biztos volt katonai tapasztalata,
hogy megtervezze és végrehajtsa ezt a bűntettet.
Amikor visszatérünk, fontos új nyomra derül fény
D. B. Cooper kilétéről.
Ekkoriban sokan eljátszották D. B. Coopert.
Sokféle oka van annak, hogy D. B. Cooper miért olyan elterjedt
a popkultúra sokféle típusában.
Amelia Earharthoz hasonlóan keveset tudunk arról, mi történt igazából.
A nyugati világnak minden kérdésre választ kell adnia.
Nagyon frusztráló, ha egy történetnek nincs vége.
Nem kell happy endnek lennie,
de a mondat végére kell egy pont.
A D. B. Cooper-ügy kiváló példája
a befejezetlen mondatnak.
Az FBI eddig körülbelül 1000 gyanúsítottat
hallgatott meg,
és néhányuk nagyon meggyőző volt.
Richard Floyd McCoy kiváló gyanúsított volt.
KÖRÖZÖTT D. B. COOPER
Járt Vietnámban, tapasztalt ejtőernyős.
McCoy eltérített egy másik 727-est, és kiugrott belőle,
öt-hat hónappal D. B. Cooper után.
De volt egy nagy probléma.
A tanúk, akik látták D. B. Coopert, McCoyra néztek,
és azt mondták: „Nem ő az.”
Duane Weber a halálos ágyán vallott, és hasonlított a második rajzra.
És kettős életet élt. Az egyikben elbűvölő biztosítási ügynök,
a másikban hivatásos bűnöző.
Azt hiszem, 16-szor tartóztatták le,
de ejtőernyős kiképzésére nincs bizonyíték.
Bűnöző volt, aki nehezen tudott börtönön kívül maradni.
És ott van Barb Dayton.
Bevallotta, hogy ő D. B. Cooper.
Washington államban neki volt először nemváltó műtétje.
Régen Bobby volt,
és Bobby kemény fickó volt, bunyós.
Barb pedig egy kedves könyvtáros volt.
Ez volt a tökéletes álca.
Férfiként, Bob Dayton haragos fickó volt.
Tengerészgyalogosként ki tudott ugrani egy gépből.
De a probléma az,
hogy Barb Daytont semmilyen konkrét bizonyíték nem köti
a D. B. Cooper-ügyhöz.
Páran Ken Christiansenre gyanakodtak.
A Northwest Airlinesnál dolgozott.
Mások szerint Sheridan Peterson volt.
Peterson a Boeingnél dolgozott,
de technikai okok miatt mindkettőt kizárták.
Bár még mindig nem tudjuk, ki volt Cooper, figyelemre méltó,
mennyi ember azonosul Cooperrel 50 évvel később.
Ez a washingtoni Vancouverben a Victor-23.
Ez egy D. B. Cooper tematikájú bár.
Van itt Schaffner pilsner,
a 305-ös Járat nevű borostyán sör,
a Géprabló IPA, a Fejetlen Géptérítő
és a Kerozin IPA sörünk.
És hogy miért szerepel még mindig a filmjeinkben és a kultúránkban.
LOKI MARVEL STUDIOS, 2021.
Jobb, ha felkészül.
Ami érdekesebb, mint a sztori
a pasasnál, aki kiugrott a repülőből és eltűnt,
az a rajongás iránta.
Nézd a térképet! Bejelölte D. B. leszállását.
Ez őrület.
Ami Coopert illeti, az elmúlt 50 évben
sem kerültünk közelebb ahhoz, hogy megtudjuk, ki is ő.
Nézzenek oda!
Hívjam fel az FBI-t, mondván, megtaláltam D. B. Coopert?
Viccelek.
Egy megoldatlan rejtélyt mindenki meg akar oldani.
Az ország legragyogóbb elméi és a legjobb ügynökségek.
50 év elteltével
a Cooper-ügy a megoldatlan ügyek Szent Grálja.
LOS ANGELES, KALIFORNIA 2016.
Jó reggelt mindenkinek! Tom Colbert vagyok.
A feleségemmel, Dawna Kayjel, aki ott ül,
elővettük az ügyet.
Kaptunk egy fülest.
Akkor kapcsolódtam be az ügybe, amikor egy barátom,
Rich Kashanski felhívott.
Richet 25 éve ismerem. Ha felhív, mindent félreteszek.
Egy projekt közepén voltam, és megkérdeztem: „Mi újság?”
LAS VEGAS, NEVADA
Vegasban voltam. Reklámfilmsorozatot forgattam.
A barátom barátja mondta,
hogy ismer egy szerencsejátékost, aki tudja, ki volt Cooper.
Forgattam a szememet. Azt mondta: „Nem, Tom, figyelj!”
„Van róla felvételem.”
Azt mondtam: „Hitelesnek tűnik a fickó,
és hazugságvizsgálatra is hajlandó.”
„Csak így fogsz hinni nekem, ezért kész vagyok megtenni.”
Rájöttem, hogy ha ellenőrizzük a fülest,
megoldhatjuk a történelem egyik nagy horderejű,
megoldatlan ügyét.
Ami Ron Carslon felvételén volt, az fordulópontot jelentett.
A sztori úgy indult, hogy Ron Carlson drogot szállított a part mentén,
az autójával.
Szeretnék elmondani egy történetet, ami szerintem valós,
és D. B. Coopert érinti.
1978-ig nem találkoztam
D. B. Cooperrel.
Őszintén szólva
úgy ismertem meg,
hogy ő hozta nekem a kokaint.
Egy Dick Briggs nevű fickó.
Mióta csak megismertem,
mondogatta, hogy ő valójában D. B. Cooper.
Folyton azt mondta: „Nem hiszed, ugye?”
1980-ban egyszer egy buliban voltunk.
Azt mondta: „Mondok valamit, ami bebizonyítja, ki vagyok.”
Azt mondta: „Ott az a pár.” „Igen?”. kérdeztük.
Azt mondja: „Ők és a fiuk...” Hippi kinézetű pár voltak.
„Ők fogják megtalálni a pénzemet.”
Azt mondja: „Az északi parton három napon belül
megtalálják a pénz egy részét.” Mármint Cooper pénzét.
Ekkor rájöttem. „Hűha!”
1980. FEBRUÁR 10.
A pénzt itt találták meg,
csak pár méterre a Columbia folyó partjától.
Tüzet akartam rakni, már volt nálam fa..
Le akartam tenni, de a fiam azt mondta: „Várj, apu!”
A homokot gereblyézte egy helyen, és ott volt.
Felszínre került.
Egy gyerek vezette nyomra az FBI-t,
remélhetőleg ez megoldja a nyolc és fél éves rejtélyt
a gépeltérítő D. B. Cooperről.
Pár nappal a buli után jött a hír.
Azt írták, találtak, ha jól tudom, úgy 6000 dollárt
D. B. Cooper pénzéből.
És amikor megmutatták, ki találta meg a pénzt,
az a pár volt az, a buliból.
Mióta ismerem Brian Ingramet és a családját,
nem láttam semmit, ami arra utalna, hogy bűnös kapcsolatuk lenne
a pénzzel.
Úgy vélem, Brian Ingram ártatlan kívülálló
a Cooper-ügyben, a családjával együtt.
Bár ezek az első darabjai egy komplex rejtvénynek,
amik felszínre bukkantak, nem kerülnek könnyen a helyükre.
Negyven év elteltével hirtelen van egy fickó,
aki azt állítja, hogy Dick Briggs ásta el a pénzt a parton,
vagyis ezt megrendezték, és Cooper életben lehet.
Ekkor a feleségemhez fordultam, és azt mondtam: „Ez egy nyom.”
Dick Briggs abszolút képes volt arra,
hogy elraboljon egy repülőgépet.
Azt mondta,
a különleges erőknél szolgált Vietnámban.
Kiváló ejtőernyős volt.
Ismerte a környéket. Biztos, hogy kitervelte.
Megvoltak a testi és lelki adottságai.
Nagyon intelligens volt,
de irányíthatatlan.
Az egyik egyetemi barátja azt mondta, Dick sokszor elveszítette a fejét.
Úgy érezte, bipoláris.
Néhány sör után dühös lett,
és kukákat vágott a bárok ablakába.
Sokan féltek tőle.
Súlyemelő volt, 190 kilót nyomott fekve.
Azért hívták Bugsynak, mert kicsit bolond volt.
Amikor először találkoztam vele,
a férjem koktélt kínált neki.
Dick tiszta bourbont töltött,
és azonnal elkezdte enni a poharat.
A vér csorgott le az arcán. Rágta az üveget.
A családja szerint Dick Briggs sok egyszerű trükköt tudott.
Fogta egy nő kalaptűjét, átdöfte vele a karját,
kihúzta, és nem vérzett.
Egyszer elmentünk egy kisvárosba,
ahol évente megrendezésre került a D. B. Cooper-fesztivál.
D. B. COOPER BULI
Csak annyit mondott: „El akarom mondani nekik, ki vagyok.”
És: „Ők miattam vannak itt.”
Olyan egója volt,
ami kellett ahhoz, hogy D. B. Cooper legyen.
Szerintem D. B. a legmenőbb pasas Amerikában.
COOPER SAROK
DICK BRIGGS KÖRÖZÖTT D. B. COOPER
BEVERLY HILLS, KALIFORNIA
- Bekapcsoltad? - Aha.
- Hadd koncentráljak! - Tökéletes.
Amikor rájöttem, hogy Briggs lehet Cooper,
dokumentálni kezdtem a nyomozást,
hogy végül eladhassam dokumentumfilmként.
Amikor Rich elhozta ezt a drogdílert, Ron Carlsont,
nagyon figyeltem, hogy igazat mond-e Briggsről.
Három interjút csináltunk Ron Carlsonnal, egyszer poligráffal.
Oké, megfordítom a széket.
Jack Trimarco FBI-ügynök végezte a tesztet.
A Védelmi Minisztériumnál
tanultam a poligráfiát,
az alabamai Fort McClellanben.
Jack Trimarco a legeslegjobb a poligráfiában.
Több mint 3500 vizsgálatot végzett el.
Dőljön előre a székben!
A karját tartsa előre, mintha fejest akarna ugrani!
Ez a derekán lesz.
Bármi, ami fiziológiásan történik,
az egy anomália, számomra tiszta és érthető lesz.
Az, hogy a test hogyan változik néhány értékes másodpercre,
amikor a személy tudja, hogy amit mond, hazugság.
Kezdődik a vizsgálat.
Mondta-e önnek Dick Briggs, hogy ő D. B. Cooper?
Igen.
Annál a kérdésnél,
hogy „Mondta-e önnek Dick Briggs, hogy ő D. B. Cooper?”,
nagyon jól teljesített.
Hazudott-e már hatósági személynek?
Nem.
A vizsgálat után mondtam Richnek, hogy szerintem igazat mond.
Aztán elkezdtük kutatni, hogy vajon Dick Briggs-e D. B. Cooper.
D. B. Cooper afféle Walter Mitty-típusú ember volt.
Gyerekkora óta erősítette az önbizalmát,
vad kalandokról fantáziált, melyekben természetesen ő volt a hős.
JON RICHARD BRIGGS PÉNTEKEN AUTÓBALESETBEN MEGHALT
Egy nap megtudtuk, hogy Dick Briggs rejtélyes módon meghalt.
A barátai szerint meggyilkolták.
Autóbalesete volt a semmi közepén Portlandben.
Előtte Vietnámról beszélt.
De volt ezzel egy komoly probléma.
Nyolc hónapig vizsgáltam ezt a szálat.
Én tényleg elhittem, hogy ő Cooper.
De rájöttem, hogy sosem járt Vietnámban, nem tud ejtőernyőzni.
A légierő részmunkaidős katonája volt,
ezért nem kellett Vietnámba mennie. Abban a pillanatban,
ránéztem erre az emberre, és azt gondoltam: „Nem ő az.”
Itt vannak a tények, amiket ismerünk.
Cooper magas, sötét férfi volt.
Dick Briggs alacsony, zömök, termetes, izmos férfi volt.
Nem Briggs volt az.
Csak egy szájhős volt, aki kérkedett, hogy ő D. B. Cooper.
Azt gondoltuk, itt a vége.
Ron Carlson szörnyen érezte magát, mert neki 40 évig
azt mondták, hogy ő volt Cooper. Nem úgy nézett ki,
de hitt neki, a talált pénz miatt.
Az egész ügy fordulatai
mindenről megváltoztatták a véleményemet.
Szerintem engem már semmi nem lep meg.
Mindenkit, aki Coopert keresi, utolér a Cooper-átok.
Nem tudjuk, ki ő, vagy ki volt, honnan jött, vagy hová ment.
Ez egy alattomos ügy.
Kezded azt gondolni, hogy tudod, ki a gépeltérítő,
de történik valami, és kiderül, hogy tévedsz.
Az ügy nincs megoldva, és még mindig keressük D. B. Coopert.
Lehet, hogy sosem tudjuk meg, mi történt D. B. Cooperrel.
De a megoldatlan rejtély vonzereje kitart.
Amikor elkezdtem foglalkozni az üggyel, én is azt hittem, hogy megoldom.
NEW YORK, NEW YORK ÁLLAM
Akkoriban Manhattan déli részén dolgoztam mint újságíró és író.
Bűnügyekről írtam.
Az egyik, amit újságíróként szeretek,
azok a nehéz ügyek, amiket lehetetlen megoldani.
Amikor kaptam egy fülest D. B. Cooperről, tudtam, hogy ő az enyém.
Nyomoznom kellett.
Írtam egy könyvet az esetről, az elsőt.
Gondoltam, ha megoldom az ügyet,
megkaphatom a Pulitzert és az összes többi díjat.
A Random House Audio bemutatja: Skyjack: The Hunt for D. B. Coopert,
írta Geoffrey Gray.
Én vagyok Geoffrey Gray.
Négy évembe telt,
és elmondhatom, hogy az átok létezik.
Az évtizedek alatt
néhány gyanúsított eltűnt, mások megrendezték a halálukat.
Egy férfi majdnem meghalt,
mert egy tó fenekén kereste a váltságdíjat.
Egy riporter öngyilkos lett, mert a gyanúsítottjáról
kiderült, hogy csaló.
A D. B. COOPER-CSALÁS TÖRTÉNETE
Egy elektrosokkos kezeléstől
újra koherens lett.
Kezdtem megérteni,
hogy az ügy nem Cooperről szól, hanem azokról, akik üldözik.
ÜDV, NYOMOZÓK!
Olyan emberek, mint Tom Colbert, és mások, mint én is.
Csodálom őt.
Lélektanilag ez az eset egy sötét szakadékba visz.
Ez az ügy megkérdőjelezi, hogy ki is vagy, és miben hiszel,
miben akarsz hinni, és mi történt valójában.
D. B. Coopernél csak az lesz híresebb,
aki őt megtalálja.
Négy gyanúsítottig jutottam,
és mindről azt gondoltam, hogy D. B. Cooper.
Összeszedtem magam. „Hogy jutottam idáig,
hogy négyükről hiszem, hogy egy ember?”
Ez a lényeg. Olyan ez, mint az aranyláz.
Annyira bizonyítani akarod, hogy a te embered az,
hogy a logikád helyét átveszi a hitrendszer.
Négy ember nem lehet ő, és néhány dolog nem lehet igaz.
PORTLAND, OREGON 2011.
Oké, visszajöttünk.
Várj, megint a vonat! Várj! Bocs.
Amikor rájöttünk, hogy Dick Briggs nem D. B. Cooper,
azt kérdeztem: „Lehetett egy társa?”
Tom kitartása elképesztő. Nem fogja feladni.
Amikor zsákutcába fut, azt mondom, „Oké, ennyi volt”,
de ő folytatja.
Döntést hozok. Felhívom a portlandi rendőrséget,
és keresek pár öreg drognyomozót.
Felhívom őket: „Van olyan nyomozó, aki emlékszik Dick Briggsre?”
Egy hét múlva
eljutok egy 80 év körüli fickóhoz.
Megnevezi Dick Briggs féltucat vagy tucat barátját a környéken.
Egyesével felkeresem őket,
meghallgatom a sztorikat róla.
Az utolsó, akit felhívtam, megijesztett,
mert Pufi Huntnak hívták.
Túl sok cowboyfilmet láttam,
ahol egy Pufi nevű srác puskát vett elő.
Miért hívják Pufinak?
Kilenc hónapos koromban 16 kilót nyomtam.
Meséljen Briggs barátjáról!
Egyszer Dick Briggs bemutatta egy barátját.
És ez a fickó a helyi újságból mutatott néhány kivágást,
és arról beszélt, hogy a Zöldsapkásoknál szolgált, és ki is tüntették.
Így tudtam meg, hogy Briggs társa
Robert Rackstraw volt.
Ez mindent megváltoztatott.
Összehasonlítottuk Rackstraw korabeli képét
a D. B. Cooperről készült fantomképpel.
Rackstraw képe szinte ugyanolyan volt.
Ahogy említette, tud ejtőernyőzni,
az előélete alapján ön is lehetett volna D. B. Cooper.
Lehettem volna. Lehettem volna.
Ennek az embernek van képzettsége.
Ekkor tudtam, hogy megtaláltuk D. B. Coopert.
Mondtam: „Köszönöm, Jézus!”
Hiszem, hogy Rackstraw-val megoldottunk egy 50 éves ügyet.
Sok kis isteni csoda történik,
amikor fejbe csap: „Ezt hogy találtam meg?”
Hajlandó nyilatkozni, hogy ön D. B. Cooper, vagy sem?
Egy ilyen sztori fikció legyen, vagy tény?
Elsősorban az amerikai embereken múlik, hogy mi lesz belőle.
Amikor a csapatom Rackstraw után kutatott,
kiderítették, mit csinált, amikor gépekből ugrott ki.
Hamis személyazonosságai voltak, bűntetteket követett el.
A fickó már túlzás. Hihetetlen, mekkora őrültség.
Maga D. B. Cooper?
Ilyesmiről nem beszélhetek.
Nem beszélhetek semmi ilyesmiről.
A feliratot fordította: Latkóczi Barbara