ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
САН-ДІЄГО, КАЛІФОРНІЯ 2013 РІК
БІДНІСТЬ — ВІДСТІЙ ФІНІКС, АРИЗОНА
Ось і він.
Пригніться, хлопці.
Ціль зараз на місці.
-Як зрозуміли? -Це може погано скінчитися.
Він виходить з машини.
Синя кепка. Коричнева сорочка з коротким рукавом.
Сині джинси, білі кросівки.
Бобе, чому просто не скажеш, що ти не Д. Б. Купер?
Перед Днем Подяки 1971-го, рейс Північно-західних авіаліній захопили…
ФБР не змогло розкрити справу.
Купер став легендою після викрадення літака
та спуску на парашуті з 200 000 доларами.
…злодій-сміливець Д. Б. Купер.
Д. Б. Купер.
-Д. Б. Купер. -Д. Б. Купер.
Найрозумніший і найсміливіший викрадач літака всіх часів.
Не віриться, що минуло 50 років від справи Д. Б. Купера,
і це все ще єдиний нерозкритий випадок викрадення літака за всю історію.
Те, чого він досяг — неймовірно.
Він його викрав,
уникнув покарання і мирне населення не постраждало.
Саме тому сьогодні він — легенда.
Є свідки, які бачили вас в Орегоні під час викрадення. Ви там були?
Моя команда не сумнівається, що ми знайшли Купера.
У нас понад 100 доказів.
Ми маємо справу з шахраєм, у якого кілька підробних паспортів.
Я тут, бо хочу правди.
Якщо вона болісна, то так і буде.
Ця справа — марафон.
Це жертва, виклик. Вона змушує сумніватися у власному здоровому глузді.
Змушує вірити в неможливе.
Суть у тому, що я не розглядаю теорії, фольклор чи легенди.
Лише факти.
Алло?
Команда розслідувачів нерозкритих справ переконана, що ви — сумнозвісний Купер.
Сумно чи славнозвісний? Думав, останнє.
Гаразд.
ЕПІЗОД 1 ХАПАЙ ГРОШІ Й СТРИБАЙ
ЛОС-АНДЖЕЛЕС, КАЛІФОРНІЯ
Це десятирічне розслідування — найдовша моя справа.
Хочу поділитися питанням, яке завжди отримую,
а саме: «Нащо?»
Нащо я, а також моя дружина займаємося справою
п'ятдесятирічної давнини?
Вона вплинула на членів моєї сім'ї.
Я бачив наше з дружиною розчарування.
Бачив, як ростуть мої діти,
як ми витратили купу особистих коштів на це.
У нашій сім'ї ніхто не заперечував,
бо всі вірили, що правда за нами.
24 ЛИСТОПАДА
Те, що Купер зміг зробити — справді дуже важко,
а він чудово все організував.
Особливо якщо врахувати, що це була середа перед Днем подяки —
один з найжвавіших днів для подорожей.
П'ятдесят років тому я був на другому курсі в Орегонському університеті.
Я подзвонив батькам
І сказав: «У мене 37-хвилинний рейс з Портленда до Сіетла».
Сонце вийшло, але було хмарно.
Я піднявся сходами, сів ззаду ліворуч
і нікого не помічав навколо,
поки ми не піднялися в повітря.
Я помітив, що хлопець, який сидів поруч,
був у сонцезахисних окулярах.
Я подумав: «А він відрізняється.
Ким він себе вважає?»
Рейс з Портленда до Сіетла — як калюжу перескочити.
Геть випити часу немає.
Коли літак злетів,
той дивний чоловік передав записку стюардесі.
Я проігнорувала його.
Тоді він сказав…
ФЛОРЕНС ШАФФНЕР СТЮАРДЕСА
«Прочитайте записку».
Там було написано друкованими літерами: «Пані, у моїй валізі бомба.
Сядьте поруч».
Це початок надзвичайної драми Д. Б. Купера.
Я пам'ятаю, як вона поговорила,
а потім встала й пішла до телефона.
Я не знав, що відбувалося.
Він попросив 200 000 американських доларів і чотири парашути.
Одне — просити гроші,
але парашути?
Навіщо йому парашути?
Він був дуже розумним. Не сказав один чи два.
А чотири.
Він подумав, що йому можуть дати несправжній,
він помре. А якщо скаже чотири, то всі такі:
«Візьме заручника. Не можна дати несправжній». Неймовірно розумний.
ПРИСТЕБНІТЬ РЕМЕНІ БЕЗПЕКИ
Пілот підходить і каже: «У нас проблеми з двигуном, паливо закінчується.
Усім перейти у носову частину літака».
Під час цього я не знав, що відбувається.
Ми ж усе ще летіли, не було про що хвилюватися.
Купер не хотів, щоб літак приземлився, поки персонал
не організує все як треба в аеропорту, тож літак кружляв.
Уже темніло.
Ніч була темна й вітряна.
Щойно викрадач дізнається, що його вимоги виконали,
зокрема 200 000 доларів готівкою — десь 1 000 000 за сьогоднішнім курсом —
і парашути, як він вимагав,
то літак здійснить посадку в Сіетлі.
Снайпери стежили за літаком.
Купер попросив стюардесу зачинити вікна.
Світло зникло.
Вийшла одна стюардеса, детектив передав їй сумку з грошима.
Вона вийшла за парашутами, а за нею всі пасажири.
Більше кілометра до термінала, тож приїхав автобус, ми в нього сіли
й поїхали до аеропорту.
У Сіетлі минулої ночі 36 пасажирів зійшли з літака,
на борту було чотири члени екіпажу й викрадач.
І там було з сотню репортерів.
Агенти ФБР допитували всіх.
Кажуть: «Вас викрали». Тоді я вперше про це почув.
Екіпаж не давав зрозуміти, що відбувається, щоб уникнути паніки.
Ми не знали, що відбувається.
Ми кружляли дві з половиною години.
Ніхто нічого не знав.
-Коли ви дізналися? -Коли вони принесли гроші на борт.
Викрадач у костюмі вимагає 200 000 доларів,
сказавши екіпажу, що в його простенькому портфелі вибухівка.
Я побачила великий акумулятор з шістьма шашками динаміту навколо нього.
І він сказав мені: «Усе, що я маю зробити —
прикріпити цей дріт до цього пристрою,
і ми всі помремо».
Я повернувся додому, і тоді я почав усвідомлювати.
Той факт, що я сидів поруч
з бомбою.
АЕРОПОРТ СІЕТЛ-ТАКОМА
Восени 1971-го, коли сталося викрадення,
подорожі літаками відрізнялися від сьогоденних.
Зайти в аеропорт було так само легко, як зайти в супермаркет.
-Привіт. -Привіт.
-Місце призначення? -Скажімо так: «У гущу подій».
Люблю, коли люди питають про безпеку в аеропортах у 1970-х.
Відповідь, принаймні я так пам'ятаю, була:
«Яка ще безпека?» Я такого не пам'ятаю.
Не треба було проходити через металодетектори чи знімати взуття.
Собаки не обнюхували.
Ніхто не обшукував, не перевіряв ручним металодетектором.
Ти заходив, платив 20 баксів
і летів до Далласа. Оце було й все.
Так зробив і Купер.
Того дня він купив квиток. Це було звичною справою.
Масові авіаперельоти тоді почали ставати популярними.
Тоді хотіли, щоб перельоти були веселими.
Що це за політ такий?
Той, що з шампанським.
Але, на жаль, тоді й почали сексуально об'єктивізувати стюардес.
УЛЬОТНІ ДІВЧАТА
Коли стюардеса «Бреніфф Інтернешнл» зустрічатиме вас у літаку,
вона буде вдягнена так.
На початку 70-х стюардесам було дуже важко.
Їх постійно домагалися.
Їм платили не так, як чоловікам, з якими вони працювали.
У них неймовірний графік.
У них дуже суворі та несправедливі стандарти щодо зовнішнього вигляду.
Вона не лише гарнюня. А ще й розумниця.
Коли Д. Б. Купер передав стюардесі записку,
він був, певно, десятим, хто передав їй записку.
У той час було важко бути стюардесою,
і дуже швидко стало не просто важко, а небезпечно.
Партизани захопили чотири авіакомпанії майже одночасно.
Один агент з продажу квитків у Г'юстоні загинув, інший — поранений.
Повітряне піратство — не зовсім нове явище.
12 ВЕРЕСНЯ, 1970 РІК
Я працювала в ЦРУ.
Ми отримували звіти про викрадення
майже щомісяця.
А потім їх ставало все більше.
П'ятнадцять японських студентів-радикалів, озброєні катанами,
пістолетами та саморобними бомбами, захопили літак Японських авіаліній.
Звісно, ці викрадення мали політичну мету.
Так вони карали країну чи певну групу людей.
Так почували себе важливішими й злішими, ніж були насправді.
-Чому ви подумали, що в нього пістолет? -Він приклав щось тверде до спини.
Сказав: «Летимо в Гавану, на Кубу. Відведи мене до кабіни».
Є лише дві причини, чому крали літаки.
Щоб отримати викуп, погрожуючи вбити людей,
або щоб долетіти, зазвичай, на Кубу.
Майже всі кубинці — молоді радикали, які хотіли втекти від в'язниці.
І що ж це було?
Це виявився металевий гребінець з ручкою зверху, обмотаний светром.
ЩО МОЖНА ЗРОБИТИ, ЩОБ ЗУПИНИТИ ВИКРАДЕННЯ ЛІТАКІВ
Кримінал схожий на мистецтво тим, що розвивається.
І мистецтво крадіжки літаків розвивалося,
а найкращим митцем був Д. Б. Купер.
З усім викупом, зібраним з банків Сіетла,
і чотирма парашутами літак полетів у Ріно.
Купер радо зазирнув у мішок з грошима. У нього були розпорядження.
Попросив летіти зі швидкістю 400 км на годину, а це повільно для літака,
з закритими заслінками на мінімальній висоті.
Навіть пілоти не знали,
що літак може летіти так повільно й низько.
І він сказав: «Це можливо, виконуйте».
Вони прямували на південь над територією «темний розкол».
ТЕМНИЙ РОЗКОЛ
Тіна Маклоу була з ним наодинці в останньому ряду.
Він не нервував, здавався дуже милим.
ТІНА МАКЛОУ СТЮАРДЕСА
Окрім того, що він вимагав зробити.
Тоді Купер відправив Тіну Маклоу до кабіни
й наказав їй не виходити.
Він був позаду сам.
Десь о восьмій дванадцять пілоти почули потріскування.
Тиск у салоні змінився.
Кормові сходи опустилися.
Я сказав диспетчерам, що наш друг щойно від нас пішов.
Щоб справді оцінити те, що зробив Купер,
заплющте очі й зробіть крок, уявіть, що спускаєтесь кормовими сходами.
Пізня ніч, сильна злива.
Ви чуєте, як гудять мотори літака.
Уявіть, що вглядаєтеся в темряву,
і спускаєтеся сходинка за сходинкою.
Дивитеся, запитуючи себе:
«Коли ж стрибати?»
Він або втік, або пробив велику діру в землі.
Якщо ж останнє, то його буде важко знайти.
Під «дірою в землі» маєте на увазі, що він врізався в гору?
Так. Можливо, якщо його парашут не відкрився,
то міг і врізатися.
Якщо його парашут не відкрився,
його, мабуть, буде важко знайти.
Думаєте, його парашут відкрився, він безпечно приземлився
і просто втік?
Схоже, він на дереві не застряг.
Саме це ми зараз шукаємо з повітря.
Тож якщо він вистрибнув, вдало приземлився,
то, можливо, йому вдалося сховати парашут
і втекти.
Війська прочесали ліси біля Вудленду і на схід до міста Аріель,
але ніхто не знав, де саме він вистрибнув, приземлився і чи вижив.
Головна проблема, з якою зіткнулося ФБР,
це те, що вони не знали, де саме був літак, коли він вистрибнув.
Було багато факторів. Про вітер пам'ятаєте?
«Може, вітер відхилив від курсу».
Тож місцевість для пошуків величезна.
Зараз, певно, дуже мало шансів знайти його тут.
Але ми можемо дізнатися те, що дасть підказки, куди йти далі.
Він спустився сходами «Боїнга-727»,
ФБР вважає, що викрадач скористався парашутом,
щоб зістрибнути десь між Сіетлом і Портлендом.
Раніше думали, що він, можливо, зістрибнув ближче до Ріно,
однак пошуки в цьому районі вже припинено.
У День подяки
люди по всьому світу дізналися про цю історію.
Чоловік зник.
Справа зі справжнього феномену повітряного піратства перетворилася
на народну американську легенду.
ДЕНЬ ПОДЯКИ, 1971 РІК
Коли він учора сів у літак, то був звичайним пасажиром.
Але після сьогоднішнього захоплення літака
та викупу заручників у Сіетлі,
а згодом втечі на парашуті десь між цією територією та Ріно,
у новинах з'явився новий опис — умілий злочинець.
Знаєте, що це? Повернення Джессі Джеймса. Це було 100 років тому. Подумайте.
Убили Лінкольна 100 років тому. Тоді Кеннеді, усе повторюється.
-Гадаєте, він герой? -Авжеж.
Чому?
Бо йому, очевидно, знадобилося багато часу, щоб усе спланувати.
І я поважаю того, хто не поспішає, щоб добре виконати роботу.
Він тепер один з найневловиміших злочинців на Землі.
У справі багато підступних деталей, які важко зібрати разом,
починаючи з псевдоніма викрадача.
Д. Б. Купер — не викрадач.
У Портленді він назвався Деном Купером агенту з продажу квитків.
Д. Б. Купер насправді Ден Купер.
Але цією справою сильно цікавилися ЗМІ,
і хтось помилився.
ФБР ШУКАЄ ВИКРАДАЧА
Влада перечитувала відомості з журналу,
і журналіст почув «Д. Б. Купер».
Ден Купер став Д. Б. Купером через кількох неуважних репортерів.
Приблизно через день усі зрозуміли:
«Це не Д. Б. Купер, а Ден Купер».
Але, чесно кажучи, Д. Б. Купер — краще ім'я для поганця,
тож Д. Б. Купер і лишилося.
Так з'явився бренд Д. Б. Купера,
бо кожному народному герою потрібен чудовий брендинг.
Д. Б. Купер.
«Д. Б. Хто він?»
Так викрадач Д. Б. Купер стрибнув з неба
й приземлився на Землю як герой.
А на північному заході Тихого океану
взагалі був богом.
Він зламав систему.
Щоразу, коли чувак так сміливо досягає успіху,
усі вболівають за нього.
СМІЛИВИЙ ВИКРАДАЧ СТАЄ УЛЮБЛЕНЦЕМ ПУБЛІКИ
Люди писали пісні, продавали футболки
на честь першої і єдиної людини, якій вдалося викрасти американський літак.
Думаю, Д. Б. Купер житиме, бо його так і не знайшли.
Типова американська справа. Герой-аутсайдер проти влади.
Купер воскресив культурний гімн,
майже зрівнявшись з такими, як Біллі Кід
та іншими відомими бандитами й грабіжниками.
Джордж «Кулемет» Келлі,
Малюк Нельсон
і Джон Діллінджер.
Ми любимо злочинців.
Вихваляємо тих, хто порушує правила, бо 95 відсотків з нас їх не порушує.
«ПЕРЕСЛІДУВАННЯ Д. Б. КУПЕРА» UNIVERSAL PICTURES, 1981 РІК
Усі хочуть знати, хто такий Д. Б. Купер.
І з плином часу
загадковість історії лише зростає.
Докази свідчать, що Купер мав військовий досвід,
щоб спланувати та успішно скоїти такий злочин.
Коли ми повернемося, то знайдемо нову підказку,
важливу для викриття Д. Б. Купера.
Наразі стільки людей зіграло роль Д. Б. Купера.
Є багато причин, чому Д. Б. Купер залишається таким популярним
у багатьох видах попкультури.
Як і про Амелію Ергарт, ми мало знаємо, що насправді сталося.
«NORJAK» ДЕН КУПЕР
Західний світ має відповідати на всі питання.
Дуже неприємно, коли історія лишається незавершеною.
Кінець не обов'язково щасливий, але в кінці має стояти крапка.
Справа Д. Б. Купера — яскравий приклад незавершеного діла.
Наразі ФБР перевірило понад 1000 підозрюваних,
а кандидатури деяких були дуже переконливими.
Річард Флойд Маккой був відомим підозрюваним.
РОЗШУКУЄТЬСЯ Д.Б. КУПЕР
Був у В'єтнамі, умілий парашутист.
Маккой викрав інший «Боїнг-727» і вистрибнув з нього
через п'ять чи шість місяців після Купера.
Але є одна велика проблема.
Усі свідки, які бачили Купера, дивилися на Річарда Маккоя
і казали: «Це не він».
Дуейн Вебер перед смертю зізнався, та й був дуже схожий на другий фоторобот.
Він жив подвійним життям. В одному — милий страховий агент,
в іншому — професійний злочинець.
Його арештовували, здається, 16 разів,
але ніяких доказів щодо стрибків з парашутом.
Він був злочинцем, якому важко було не сісти знову.
Потім була Барб Дейтон.
Вона зізналася, що була Д. Б. Купером.
Її перша операція зі зміни статі була у Вашингтоні.
Раніше вона була Боббі, а Боббі був крутим хлопцем, скандалістом.
А Барб була бібліотекаркою.
Найкраще маскування.
Як чоловік Боб Дейтон був ображеним хлопцем.
Служив у торговому флоті, умів стрибати з літака.
Проблема в тому,
що не було точних доказів, які б пов'язували Барб Дейтон
зі справою Д. Б. Купера.
Дехто думав, що це Кен Крістіансен. Працівник Північно-західних авіаліній.
Інші думали, що це Шерідан Пітерсон. Він працював у компанії «Боїнг»,
але з ряду технічних причин їх обох виключили зі списку підозрюваних.
Хоч ми й досі не знаємо, хто такий Купер, важливо те,
скільки людей порівнюють себе з Купером через 50 років.
Ми у Ванкувері, Вашингтон, у «Віктор-23».
Це бар, тематика якого — Д. Б. Купер.
Це пільзнер «Шаффнер»,
бурштиновий «Рейс 305»,
індійський пейл-ель «Викрадач», «Безголовий бандит»
і пейл-ель «Авіаційне пальне».
А також те, чому люди досі прагнуть, щоб він був у кіно та культурі.
«ЛОКІ» MARVEL STUDIOS, 2021
Будьте готові.
Цікавіша за історію
про хлопця, який вистрибнув з літака і зник, —
історія про захоплення ним.
Гляньте на карту. Визначив місце посадки Д. Б.
Це божевілля.
З усією повагою до Д. Б. Купера, за останніх 50 років
ми навряд навіть наблизилися до розуміння того, ким він був.
Поглянь на себе.
Зателефонувати ФБР, сказати, що я знайшов Купера?
Жартую.
Усі хочуть вирішити таємницю, яку не розгадали
найрозумніші уми й найкращі агентства країни.
Через 50 років
справа Купера стала священним Граалем серед нерозкритих справ.
ЛОС-АНДЖЕЛЕС, КАЛІФОРНІЯ 2016
Доброго ранку всім. Я Том Колберт.
Ми з дружиною Доною Кей, вона в кутку біля машинки,
відкрили справу. До нас дійшла інформація.
Для мене все почалося, коли мені подзвонив мій друг Річ Кашанскі.
Я знаю Річа вже 25 років. Кидаю все, коли він дзвонить.
Я працював над іншим проєктом а тоді: «Річу, що там?»
ЛАС-ВЕГАС, НЕВАДА
Я був у Вегасі. Знімав кілька рекламних роликів.
А друг мого друга розповів мені про азартного гравця, який знав Купера.
Я закотив очі. Він такий: «Ні, Томе, послухай.
У мене є відео».
Я сказав: «Здається, йому можна вірити,
він хоче пройти тест на детекторі брехні».
«Це єдиний спосіб повірити мені, тож я з радістю це зроблю».
Якщо інформація підтвердиться, то ми вирішимо одну з найрезонансніших
невирішених справ.
Те, що було на записах Рона Карлсона, змінило все.
Усе почалося з того, що Рон Карлсон торгував наркотиками біля узбережжя
на швидкому авто.
Я тут, щоб розповісти історію, яка, на мою думку, повністю правдива,
вона стосується Д. Б. Купера.
Я не був знайомий з Д. Б. Купером
до 1978-го року.
А потім зустрів його,
чесно кажучи,
він мені кокаїн продавав.
Хлопець, на ім'я Дік Бріґґс.
ДІК БРІҐҐС
Майже одразу після нашої зустрічі
він почав казати нам, що він Д. Б. Купер.
Він постійно питав: «Не вірите мені?»
Ми були на вечірці в 1980-му році.
Він сказав: «Я скажу дещо, що доведе, хто я насправді».
Він каже: «Ось та пара». Ми сказали: «Так?»
Він каже: «Вони з сином, — пара була схожа на хіпі, —
вони знайдуть мої гроші».
Дік Бріґґс сказав: «На північному узбережжі за три дні
вони знайдуть мої гроші». Тобто гроші Купера.
І тоді я зрозумів: «Ого».
10 ЛЮТОГО 1980-ГО РОКУ
Гроші знайшли тут,
за кілька метрів від берега річки Колумбія.
Я збирався розпалити багаття, узяв дерево.
Хотів його покласти, а мій син сказав: «Чекай, тату».
Він розгріб пісок, і вони були там.
Розсипані по поверхні.
Дитина дала ФБР початок сліду, який, як сподіваються, допоможе
розкрити загадку, якій вісім з половиною років,
а саме діло викрадача Д. Б. Купера.
Через кілька днів після вечірки це з'явилося в новинах.
Було написано, що вони знайшли, здається, шість тисяч доларів Купера.
І коли показали людей, які знайшли гроші,
то це була та сама пара з вечірки.
За роки знайомства з Браяном Інґремом та його родиною
я не помітив нічого, що б вказувало на їхній нечесний зв'язок
з тими грошима.
Я вважаю, що Браян Інґрем і його сім'я — невинні свідки у справі Купера.
Хоча це перші частини цього складного пазла,
що з'явилися за всі ці роки, їх нелегко зібрати докупи.
Через 40 років, з'явився хлопець,
який стверджує, що Дік Бріґґс підкинув гроші на пляж,
показуючи, що все підлаштовано, що Купер може бути живим.
Тоді я звернувся до дружини і сказав: «Думаю, це важлива зачіпка».
Дік Бріґґс міг зробити все потрібне, щоб захопити літак.
За його словами,
він був солдатом спецсил під час війни у В'єтнамі.
Був досвідченим парашутистом.
Знав місцевість. Він міг усе спланувати.
У нього були всі фізичні та розумові дані.
Він дуже розумний,
але іноді гнівався.
Один з його приятелів з коледжу сказав, що Дік часто лютував.
У нього був біполярний розлад. Він лютував, випивши пива,
кидав сміттєві баки у вікна барів.
Багато хто його боявся.
Він був важкоатлетом, важив під 200 кілограмів.
Його назвали Двинутий, бо він був трохи несповна розуму.
Коли я вперше зустріла Діка Бріґґса,
мій чоловік запропонував йому коктейль.
Дік випиває бурбон
і починає жувати саму склянку.
Кров стікає обличчям. А він жує келих.
За словами його родини, Дік Бріґґс показував багато фокусів.
Міг взяти шпильку для капелюха, устромити її в передпліччя
і витягнути без крові.
Одного разу ми поїхали в містечко,
у якому проходив щорічний фестиваль «Д. Б. Купер».
ВЕЧІРКА КУПЕРА
Він каже: «Я просто хочу сказати цим людям, хто я.
Вони тут заради мене».
У нього була така самооцінка, яка й мала б бути в Д. Б. Купера.
Думаю, Д. Б. — найкрутіший чувак в Америці.
НА РОЗІ КУПЕРА
ДІК БРІҐҐС РОЗШУКУЄТЬСЯ Д. Б. КУПЕР
БЕВЕРЛІ-ГІЛЛЗ, КАЛІФОРНІЯ
-Увімкнена? -Так.
-Наведу фокус. -Чудово.
Коли зрозумів, що Дік Бріґґс може бути Купером,
то я почав записувати розслідування,
щоб потім продати його як документальний фільм.
Коли Річ привіз до мене наркоторговця, Рона Карлсона,
я мав перевірити, чи він каже правду про Діка Бріґґса.
Ми тричі опитали Рона Карлсона, один раз за допомогою детектора.
Гаразд, я поверну крісло.
Агент ФБР Джек Тримарко проводив тест.
Я вчився у спеціальній школі від Інституту поліграфології Міністерства оборони
у Форт Мак-Клеллані, Алабамі.
Джек Тримарко — найкращий, коли йдеться про поліграф.
Він провів понад 3500 тестів.
Нахиліться вперед у кріслі.
Руки спереду, наче пірнаєте в басейн.
Це буде навколо живота.
Усе, що відбувається — це фізіологія,
відхилення від норми, які мені все чітко показують.
Як змінюється тіло протягом кількох дорогоцінних секунд,
коли людина знає, що бреше.
Тест скоро почнеться.
Дік Бріґґс казав вам, що він Д. Б. Купер?
Так.
Із запитанням:
«Дік Бріґґс казав вам, що він Д. Б. Купер?»
він впорався добре.
Ви колись брехали органам влади?
Ні.
Після тесту на детекторі брехні я сказав Річу: «Гадаю, він каже правду».
Тоді ми почали розслідування, чи був Дік Бріґґс Д. Б. Купером.
Д. Б. Купер був схожим на Волтера Мітті.
Ще в дитинстві він ставав більш впевненим,
вигадуючи дикі пригоди, у яких він, звісно, був героєм.
ДЖОН РІЧАРД БРІҐҐС ПОМЕР У П'ЯТНИЦЮ ВІД ТРАВМ, ЯКИХ ВІН ЗАЗНАВ У ДТП
Ми дізналися, що смерть Бріґґса була загадковою. Друзі думають, що його вбили.
ДТП за участі одного авто в глушині Портленда.
ДЖОН РІЧАРД БРІҐҐС 1939–1980
До цього він розповідав про В'єтнам.
Але тут з'явилися розбіжності.
Провів вісім місяців над цією справою.
Я вірив, що він — Купер.
І тут дізнався, що він не був у В'єтнамі, не вміє стрибати з парашутом.
Він був тимчасовим резервістом повітряних сил і не їздив до В'єтнаму.
У цей момент
я дивився на нього, думаючи: «Це не він».
Ось факти, які ми знаємо.
Купер був високим та темноволосим.
Дік Бріґґс був низьким, кремезним, велетенським, м'язистим чоловіком.
Бріґґс не підходив.
Він просто був нахабою, що казав: «Та я — Д. Б. Купер». Розумієте?
Ми думали: «Ну, це кінець».
Рон Карлсон почувався жахливо,
бо 40 років йому казали, що це Купер. Хоч він не схожий на нього,
але Рон вірив, бо гроші ж знайшли.
Ці деталі та повороти у справі змінили мою думку майже про все.
Тож мене вже ніщо не здивує.
Усі, хто шукають Купера, відчувають те, що називають «прокляттям Купера».
Ми не знаємо, хто він, звідки, куди дівся.
Ця справа як мінне поле.
Коли ти починаєш думати, що знаєш, хто викрадач,
з'являється щось, що доводить, що ти помиляєшся.
Справу ще не розкрили, ми ще досі шукаємо Д. Б. Купера.
Може, ми ніколи не дізнаємося, що сталося з Купером і хто він.
Але ця нерозкрита таємниця все ще манить.
Коли я почав справу, то думав, що зможу її розкрити.
НЬЮ-ЙОРК, ШТАТ НЬЮ-ЙОРК
У той час я працював репортером і письменником на півдні Мангеттену.
Писав і про злочини.
Що мені подобається в роботі репортера,
то це розслідувати справи, які неймовірно важко розкрити.
Коли я вперше дізнався про Д. Б. Купера, то зрозумів, що ця справа для мене.
Треба його знайти.
Свою першу книгу я написав про цю справу.
І подумав: «Якщо я розкрию справу,
то отримаю Пулітцерівську премію та й усі нагороди».
Random House Audio представляє: «Викрадення: погоня за Д. Б. Купером»,
автор Джеффрі Ґрей.
Це Джеффрі Ґрей.
На це пішло чотири роки,
і я скажу, що «прокляття» справжнє.
Протягом десятиліть
деякі підозрювані зникали, інші — інсценували власну смерть.
Хтось ледь не загинув у саморобній субмарині,
шукаючи скарб крадія на дні озера.
Один репортер хотів накласти на себе руки, коли його підозрюваний виявився шахраєм.
ШАХРАЙСТВО ЩОДО КУПЕРА В СУДІ
Лише регулярне лікування електрошоком
повернуло його здоровий глузд.
Я зрозумів,
що справа не про Купера, а про людей, які його шукають.
ВІТАЄМО «СЛІДЧИХ»!
Про Тома Колберта та інших, про таких, як я.
Захоплююся ним.
Психологічно, ця справа заводить вас у той «темний розкол».
Ця справа ставить під сумнів те, хто ви й у що вірите,
у що хочете вірити, і що сталося насправді.
Відомішим за Д. Б. Купера у світі стане той,
хто його знайде.
Зрештою, у мене було четверо підозрюваних,
і всі вони для мене були Д. Б. Куперами.
Я отямився і подумав: «Як сталося так, що я сприймаю чотирьох людей за одного?»
У цьому й річ. Це якась золота лихоманка.
Ти так хочеш довести, що це саме твій підозрюваний,
що віра перемагає логіку.
Усі четверо не можуть бути ним, тож дещо — брехня.
ПОРТЛЕНД, ОРЕГОН 2011 РІК
Гаразд, ми тут.
Зачекайте, знову поїзд. Зачекайте. Вибачте.
Коли ми з'ясували, що Дік Бріґґс — не Д. Б. Купер,
то я спитав: «Може, це його напарник?»
Том неймовірно впертий. Він не здасться.
Коли він заходить у глухий кут, я такий: «Ну, усе», але він продовжує.
Я прийняв рішення подзвонити в поліцію Портленда,
знайти старих офіцерів нарковідділку.
Я подзвонив і сказав: «Є офіцер, який пам'ятає Діка Бріґґса?»
Звісно, за тиждень
з'явився ще живий офіцер, якому років з 80.
Мені розповіли про десяток друзів з району, де жив Дік Бріґґс.
Я почав їх опитувати, ходив до кожного,
слухав історії про нього.
Останній хлопець, якому я подзвонив, мене лякав,
його звали Паджі Гант.
Я дивився забагато вестернів, де хлопець Паджі діставав зброю.
Чому вас кличуть Паджі?
Коли мені було дев'ять місяців, я важив 16 кг — тобто цілий пуд.
Розкажіть про друга Бріґґса.
Одного разу Дік Бріґґс представив свого друга.
І цей хлопець витягнув вирізки з місцевих газет,
казав, що він — «зелений берет», що в нього є медалі за службу.
Тоді я дізнався, що напарником Діка Бріґґса був Роберт Рекстроу.
І це все змінило.
РЕКСТРОУ РОБЕРТ В.
Ми порівняли фото Рекстроу в тому віці з фотороботом Купера з поліції.
І вони були майже ідентичними.
Ви казали, що вчилися стрибати з парашутом,
тож ваше минуле свідчить про те, що ви могли б бути Д. Б. Купером.
Міг би бути.
РОБЕРТ РЕКСТРОУ 1979-Й
Він мав усі потрібні навички.
Тоді я знав, що це і є Д. Б. Купер.
Я сказав: «Дякувати Богу».
Я вірив, що Рекстроу — ключ до розгадки п'ятдесятирічної справи.
Є чимало невеликих чудес Божих,
і я гупав себе по голові: «Боже, як я це знайшов?»
То ви зізнаєтеся, чи ви Д. Б. Купер, чи ні?
З такою історією, це має бути вигадка чи правда?
Самі американці вирішують, як усе розв'яжеться.
Коли команда дізнавалася більше про Рекстроу,
то вони з'ясовували, що він робив, коли не стрибав з літака.
У нього були фальшиві паспорти, кримінальні прізвиська.
Жодного порівняння з іншими. Навіть не віриться, це просто божевілля.
Ви Д. Б. Купер?
Я не можу про таке говорити.
Не можу говорити про таке.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба