NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Kaikkien näiden vuosien jälkeen D. B. Cooperia etsitään yhä.
FBI, armeija ja amatöörietsivät ovat tutkineet aluetta useasti.
Monet ihmiset miettivät, mitä tapahtui.
Viranomaiset eivät edelleenkään tiedä, onko hän elossa.
Heille hän on karkuri. Muille legenda.
Kaikilla on oma tapa tutkia tätä.
Jotkut seuraavat rahoja, toiset lentoreittiä.
Jokaisella on oma tyylinsä.
Ihmiset haluavat vastauksia.
Se kuuluu ihmisluontoon. Se vie ihmiset aina tietylle polulle.
Meillä on paljon teknologiaa, jolla tutkia Cooperin seteleitä.
Päätin etsiä rahojen löytöpaikalta.
On syytä uskoa, että hän on elossa.
En ole koskaan halunnut luovuttaa, koska palkinto on niin suuri.
Tarina on liian hyvä.
Jos tässä ei ole mukana, jää paitsi jostain hienosta.
Cooperin kita imee sisäänsä.
Tervetuloa mukaan. Lähdemme matkalle.
JAKSO 2: VIATTOMAT EIVÄT PIILEKSI VARASTOISSA
Rackstraw'ta pidetään eristyssellissä San Joaquinin piirikunnan oikeustalolla,
koska FBI uskoo yhä, että hän saattaa olla D. B. Cooper.
Oletko valmis antamaan lausunnon, että oletko D. B. Cooper?
Pelkään korkeita paikkoja.
Kun saimme tietää, että FBI tutki häntä 1978 ja 1979,
uskoimme, että he saivat hänet.
Mutta he eivät voineet todistaa sitä.
Kun kuulin Rackstraw'sta ensimmäistä kertaa vuonna 2011,
ehdotin tiimin perustamista, koska meillä oli tarvittavat kyvyt.
Olin Kylmän tapauksen tiimin asianajaja.
Tiimissä oli jäseniä armeijasta, eläkkeellä olevia poliiseja -
ja tiedustelu-upseereja.
Loimme 40-jäsenisen tiimin.
Ryhmän tekee ainutlaatuiseksi se,
että suurin osa meistä on yli 50-vuotiaita, eläkeläisiä.
He rakastavat jahtia.
He tietävät, että eivät ole etulinjassa, mutta voivat tarjota asiantuntemustaan.
He uskovat, että tässä on järkeä.
Uskon vakaasti, että lähes kaiken voi ratkaista.
Meillä on esimerkiksi todisteaineistoa Robert Rackstraw'sta.
Rackstraw'n taustasta näkee,
että hänellä on koulutus, kyky ja asenne toteuttaa tämä.
Hänellä on ollut mielenkiintoinen elämä.
Lapsena hän oli häirikkö.
Hän varasti ja joi,
mutta sitten hän löysi armeijan.
Oletteko valmiina? -Kyllä!
Nyt!
Hänen perheensä sanoi, että armeija pelasti Bobin.
Saavuin Vietnamiin tammikuussa 1968.
Rackstraw tuli vuonna 1969.
Rackstraw'sta tuli korvaava lentäjä.
Hänen esimiehensä oli Ken Overturf.
Tapasin Robert Rackstraw'n Vietnamissa.
Rekrytoin lentäjiä, ja Robert ilmoittautui vapaaehtoiseksi tehtävään.
Hankkeen nimi oli Project Left Bank.
Left Bank oli huippusalainen radiosuuntaustehtävä -
viholliskohteiden löytämiseksi.
Kuolemanvaara oli luultavasti syy siihen,
että vapaaehtoisia oli vain vähän.
Uskon, että Rackstraw piti sitä jännittävänä.
Hän etsi jännitystä.
Hän oli hullu.
Mutta häntä voisi kai kutsua myös urheaksi.
Hän nimittäin teki kovia juttuja.
Kun olin joukkueen komentaja, menetimme yhden koneen -
ja kaikki neljä miehistön jäsentä.
Menetimme Jack Knappin, Booglen, Smittyn ja Heidin.
Kyllä, he olivat neljä hyvää miestä.
Tähtää.
Tulta.
Tähtää.
Tulta.
Tähtää. Tulta.
Vietnamin jälkeen Rackstraw määrättiin armeijan ilmailukoulutuskeskukseen -
Alabaman Fort Ruckeriin.
Hän joutui kuitenkin pian saapumisensa jälkeen ongelmiin -
ja sai rangaistuksen perheväkivallasta.
Havaittiin myös, että hän oli väärentänyt monia sotilastietojaan.
Olin pettynyt, kun sain tietää, että hän ei ollut esittämänsä henkilö.
RIKOSREKISTERI 1969–70, PALVELUS VIETNAMISSA
Rackstraw erotettiin armeijasta.
Hänen koulutuksensa oli suunnattu täysin armeijauraa varten.
Hän ei ollut tyytyväinen.
Hän kirjoitti vihaisen kirjeen armeijalle:
"En haluaisi käyttää armeijan antamia kykyjäni,
koska olisin paha vihollinen."
1971, EROTETTU ARMEIJASTA
1971, D. B. COOPER -LENTOKONEKAAPPAUS?
Bob Rackstraw oli ex-mieheni.
Menimme naimisiin vuonna 1974.
Olin juuri eronnut, ja minulla oli kaksi ihanaa lasta.
Hän piti lapsistani, mutta olimme naimisissa vain kaksi vuotta.
RACKSTRAW'N PERHEEN KOTIVIDEOITA
Elo hänen kanssaan oli villiä.
Hän ei ollut tavallinen tallaaja,
joka kävi töissä joka päivä ja halusi päivällisen pöytään.
Hän piti jännityksestä.
Hän vei minua kaikkialle,
kuin olisimme olleet rikkaita.
Luotin häneen.
En koskaan kysellyt hänen palkastaan,
mutta sitten hän avasi kirjapainon San Josessa.
Hän oli väärentänyt nimeni saadakseen lainan kirjapainolle.
En tietenkään tiennyt sitä silloin.
Robert Rackstraw oli kiehtova hahmo,
erityisesti 70-luvulla.
Kun aloin tutkia arkistoja,
löysin oikeuden pöytäkirjat murhaoikeudenkäynnistä.
Elokuussa 1977 -
eräs herrasmies otti yhteyttä ja pyysi auttamaan -
kadonneen veljensä, Philip Rackstraw'n, etsimisessä.
Hän oli varma, että hänen veljensä Philip oli sekaantunut rikoksiin.
Robert Rackstraw oli epäonnistunut yritystoimissaan -
ja palasi kotiin Valley Springsiin.
Hänen äitinsä oli kuollut syöpään.
Isäpuoli halusi auttaa häntä, joten he alkoivat tehdä bisnestä yhdessä.
Raskasta kalustoa, rakentamista ja muuta sellaista.
Robert Rackstraw petti isäpuolensa asiakkaita.
Isäpuoli sai tietää siitä.
Isän piti viedä kuittilaukkuja kirjanpitäjälle,
mutta laukut katosivat.
Rackstraw'sta tuli epäilty,
koska hän oli kertonut kaikille,
että hänen isäpuolensa Philip oli lähtenyt Havaijille.
Perusteellisen tutkinnan jälkeen oli selvää,
että Philip Rackstraw ei ollut Havaijilla.
Yritin kannustaa heitä etsimään -
mahdollisia todisteita haudasta tontilla.
Koska koirat eivät jättäneet kiinteistöä rauhaan.
He löysivät hänen jäännöksensä piilotettuna perheen kiinteistöltä.
Hänellä oli luoti takaraivossa.
ROBERT RACKSTRAW, 34, SYYTETTYNÄ -
MURHASTA JA VARASTETUN OMAISUUDEN HALLUSSAPIDOSTA
Robert Rackstraw saapui oikeuteen pyörätuolissa -
vedoten sotavammoihin, joita ei voitu todistaa.
Mies pyörätuolissa,
sympaattinen ja itkun partaalla, nousee todistajanaitioon -
ja sanoo, että ei tappanut, mutta lupaa etsiä tappajan.
Valamiehistö uskoi häntä.
1978, VAPAUTUS PHILIP RACKSTRAW'N MURHASYYTTEESTÄ
Kun tapasin hänet ensimmäistä kertaa kasvotusten,
muistan olleeni oikeussalissa.
Ja jos katse voisi tappaa,
vannon, että hän olisi tappanut minut siihen paikkaan.
En koskaan unohda hänen tuijotustaan.
Uskon, että Bob Rackstraw -
olisi voinut ampua isänsä -
katumatta sitä lainkaan.
Uskon niin.
1970-luku oli Robert Rackstraw'lle todella vaikea vuosikymmen.
Murhaoikeudenkäynnin jälkeen häntä odotti syyte räjähteiden hallussapidosta,
sekkien väärentämisestä ja petoksesta.
Rackstraw tuomittiin 46 000 dollarin katteettomista sekeistä.
Tuomio tuli kolme viikkoa kestäneessä oikeudenkäynnissä,
joka maksoi piirikunnalle satoja tuhansia dollareita.
Osa kuluista koitui tästä autosta,
jonka syyttäjä räjäytti näyttääkseen valamiehille,
mitä epätoivoinen mies voisi tehdä Rackstraw'lta löydetyillä räjähteillä.
Tänä vuonna Rackstraw ei kiistänyt syytettä lentokoneen vuokraamisesta -
ja hätäkutsun lähettämisestä meren yllä Montereystä länteen.
Kun rannikkovartiosto etsi konetta, hän laskeutui Orange Countyyn,
jossa hän maalasi koneen ja muutti tunnistenumerot.
Hän yritti välttää takuut räjähdesyytteistä.
Hän huijasi koko jutun.
Kun Stocktonin poliisit kysyivät D. B. Cooperista,
Rackstraw käytti oikeuttaan asianajajaan, jolloin kuulustelu loppui.
Joten hän on vain mielenkiintoinen vaihtoehto,
joka on syytteessä muista asioista, kun FBI jatkaa tutkintaa.
Onko mielestäsi oikein, että olet yksi epäillyistä?
Jos olisin tutkija, niin varmasti. En jättäisi itseäni ulkopuolelle.
En ketään kaltaistani.
Olitko silloin Washingtonissa? -Olen ollut Washingtonissa useasti.
FBI on vahvistanut kaiken. Siksi he vainoavat minua.
FBI ehdottomasti tiesi, kuka Robert Rackstraw oli.
He epäilivät häntä D. B. Cooperiksi.
Mutta heidät houkuteltiin harhaan.
Heillä saattoi olla hyvä syy jättää hänet laskuista,
mutta todellisuudessa he kadottivat miehensä.
Minä yritän vain selvittää, mitä helkkaria tapahtui.
Miksi FBI toimi niin?
Miksi he suojelivat jotakuta, jonka he uskoivat olevan -
tähän rikokseen syyllistynyt henkilö?
Meillä on tietoa,
että Rackstraw'lla oli yhteyksiä -
CIA:han -
salaisissa tehtävissä,
pitkissä vakoilutehtävissä.
Keskustiedustelupalvelu toimii -
pääasiassa kansallisen turvallisuuden tehtävissä.
Suurin osa heidän toiminnastaan tapahtuu ulkomailla,
mutta heillä on myös kotimaan tehtäviä.
Vakoojien etsimistä.
Eräs mies tuli komppaniamme alueelle eräänä päivänä Jeepillään,
jonka takaosaan oli asennettu konekiväärit.
Hän oli ollut viidakossa jo jonkin aikaa ja tarvitsi lepoa ja rentoutumista.
Hän kertoi olevansa CIA:sta.
Hän ja Rackstraw ystävystyivät välittömästi.
Muutaman päivän kuluttua näin Rackstraw'n lähtevän -
CIA-miehen kanssa Jeepillä.
Hän oli poissa ainakin kolme päivää.
Uskon, että tämä saattoi avata hänen myöhemmän -
yhteytensä CIA:han.
Hän työskenteli Bell Helicopterissa Iranissa,
enkä tiedä, miten se olisi onnistunut 1970-luvulla -
ilman jonkinlaista virallista lupaa CIA:lta.
Tämä tapahtui juuri ennen kuin Iranin šaahi syrjäytettiin.
Ajatollah oli jo alueella.
Bell Helicopterin väki -
koulutti šaahin helikopteripilotteja.
Hän oli Nicaraguassa,
kun Irangate alkoi. Hän oli mukana siinä.
Jotkut kutsuvat sitä skandaaliksi, toiset tragediaksi.
Hätkähdyttävä paljastus selvitti, että jopa 30 miljoonaa dollaria -
salaisesta asekauppasopimuksesta Iranin kanssa -
päätyi hallituksen vastaisten joukkojen käsiin.
Yhdysvallat ei ole vaihtanut aseita -
amerikkalaisiin panttivankeihin, emmekä vaihda.
Puhumme CIA:n operatiivisesta toimijasta, emme työntekijästä.
Hänet palkattiin lentäjäksi.
1985, VÄITETYSTI LENSI CIA:N SALAISISSA TEHTÄVISSÄ
Hän kehui olevansa CIA:ssa usealle eri naiselle.
Tiedämme poliiseja, joille hän kertoi kuulustelussa:
"Tiedäthän, että olen CIA:ssa?"
Jos hän oli CIA:n operatiivinen toimija, kuten monet antavat ymmärtää,
ehkä CIA ei vain halua paljastaa sitä kansallisen turvallisuuden vuoksi.
Tiedustelupalvelujen hierarkiassa -
CIA on ylempänä kuin FBI.
CIA kertoi FBI:lle:
"Älkää nostako syytettä,
koska hän voi kertoa asioita, joita emme halua kerrottavan."
Kävin erään ystäväni luona. Hän oli ex-tiedustelu-upseeri.
Kysyin, onko hänellä yhteyksiä CIA:han,
joku, joka voisi kertoa, lensikö hän Irangaten aikana.
Hän sanoi: "Kysyin lähteeltäni, ja vastaus oli:
Emme voi vahvistaa."
Joka on koodi myöntämiselle,
koska perinteinen vastaus on: "Emme voi vahvistaa tai kieltää."
Jos vastaus on, että emme voi vahvistaa, se tarkoittaa: "Kyllä, hän lensi."
En uskonut lainkaan,
että Rackstraw olisi ollut mitenkään vahva epäilty.
SALAINEN
Valitettavasti meiltä puuttuu yksi todiste,
joka voisi selvittää koko asian. Tupakantumpit.
D. B. Cooper poltti lennon aikana -
kahdeksan savuketta.
Tupakantumpit olivat Las Vegasin FBI-agenteilla.
Tiedämme nyt, että niistä voisi tehdä DNA-analyysin.
Mutta he eivät löydä niitä enää.
He tekivät parilla osa-alueella pahoja virheitä,
jotka saivat totuuden karkaamaan käsistä.
Uskon, että FBI teki kaiken, minkä pystyi siihen aikaan.
Tarkoitan, että he eivät jarrutelleet.
Kustannukset eivät olleet este, työvoima ei ollut este.
Me teimme työmme -
hyvin tehokkaasti.
Luonnostelijan ensimmäinen luonnos, ns. Bing Crosby -luonnos,
aiheutti vainoharhaisuuden aallon koko maassa,
koska luonnos oli niin yksinkertainen.
Jos sitä katsoo tarpeeksi kauan, se ei näytä keneltäkään,
mutta kuitenkin jokaiselta.
Vain joku tuntematon mies, kuin liikemies.
Kuten 90 % matkustajista silloin.
FBI:n kuva johti niin moneen vinkkiin,
että johtolankaa oli mahdoton löytää.
Se oli vainoharhaista, kaikki luulivat tuntevansa D. B. Cooperin.
Hän oli sankari.
Se oli huonoa aikaa taloudellisesti.
Häntä pidettiin kuin Robin Hoodina.
Lähes kaikki kunnioittivat häntä, paitsi muutamat meistä.
"ROBIN HOOD" -KAAPPAAJAA ETSITÄÄN
En edes tiedä, montako sataa kuvaa amatööritutkijat lähettivät minulle.
"Tämän tyypin mukaan hänen veljensä enon serkun veljenpojan isä sanoi -
kuolinvuoteellaan olevansa Cooper."
He näyttivät kuvaa ja kysyivät, näyttääkö tämä häneltä.
Hän oli naapurisi. Hän oli työtoverisi.
Hän oli henkilö, jonka kanssa olit Vietnamissa.
Hän oli kuka tahansa halusit hänen olevan.
Jokainen tarinan osa on kiistanalainen.
Jokainen faktana pitämäsi asia ei ehkä olekaan totta.
Kun olin CIA:ssa vakoilupäällikkönä,
käänsimme vakoojien kaikki tuntomerkit päinvastaisiksi.
Kun katsoin näitä luonnoksia,
mietin ensimmäiseksi, että näyttääkö hän todella tuolta.
1. NAAMIOITUMISEN MESTARI
Miksei hän voisi olla blondi? Tumma iho saattoi olla meikkiä.
Puku ja solmio ovat hyvä valepuku, jos et käytä niitä joka päivä.
Hän näyttää perusliikemieheltä. Tavalliselta.
Jos hän ei olisi ollut noin tyylikäs,
hän ei ehkä olisi pystynyt tekemään tätä. Vaikea sanoa.
Yksi lentoemännistä oli varma, että hänellä oli meikkiä.
Eräs todistaja sanoi, että hänen mustat hiuksensa olivat kiiltävät.
Hän oli värjännyt hiuksensa.
Tässä on tilaa monenlaisille mielenkiintoisille tempuille.
Mahdollisesti hänellä oli apulainen maassa.
Lennonjohtajan raportissa mainittiin valoraketteja -
yötaivaalla Columbiajoen Oregonin puolella.
Kaappausyönä nähtyjä valoraketteja olisi mielestäni pitänyt tutkia.
Oliko hänellä evakuointiryhmä?
Hän pääsi pakoon rahojen, laskuvarjon ja pomminsa kanssa.
Mitään ei löytynyt. Toteutus oli todella taitava.
Missä se kaikki tavara on?
Luulen, että maassa ollut henkilö -
otti laskuvarjon, rahat ja Cooperin kyytiinsä, ja he häipyivät.
On myös mahdollista, että iso osa rahoista jäi koneeseen.
3. SEURAA RAHAA
200 000 dollaria 20 dollarin seteleinä painaa yli 20 kiloa.
En hyppäisi koneesta tuolla lastilla.
Mutta miten rahat päätyivät Tena Bariin?
Vuonna 1980 kahdeksanvuotias poika löysi osan D. B. Cooperin saaliista -
perheen retkellä eräältä Washingtonin osavaltion joentörmältä.
Luultavasti joku vei rahat joentörmälle myöhemmin.
5 800 DOLLARIA LÖYTYI
Se on vain arvaus. Tämä saattoi mennä miten vain.
Kun katsoin Tomin tietoja,
olin vakuuttunut, että jos olisin syyttäjä,
tiedot riittäisivät syytteeseen -
sekä myös Rackstraw'n tuomitsemiseen -
D. B. Cooperin nimissä tehdyistä rikoksista.
En muista, että olisin nähnyt mitään,
mikä olisi viitannut muuhun kuin Robert Rackstraw'hon -
jutun parissa työskentelemäni vuosikymmenen aikana.
Jokainen uusi todiste oli häntä vastaan.
Oliko mikään todisteista ratkaiseva?
Ei sillä tavoin ratkaiseva. Mutta "vailla varteenotettavaa epäilystä"?
Minä olisin pystynyt väittämään Robert Rackstraw'ta syylliseksi.
Etenkin, koska asianajajana tiedän,
että monet murhaajat tuomitaan aihetodisteiden perusteella.
Toimiiko mikki? Testi yksi, kaksi. -Hyvin toimii.
Hyvä.
VENTURAN PIIRIKUNNAN SERIFFI
Tom ajatteli aina tekevänsä tästä kirjan.
Tekevänsä tästä dokumentin.
Hän alkoi koota kuvausryhmää.
Jim Forbesin piti olla kasvot ja ääni toimillemme.
Kamera käy. -Aloitetaanko?
Tom Colbert otti yhteyttä kesällä 2012.
Olimme työkavereita 80-luvulla CBS:llä.
Hän oli määrätietoinen ja pyysi katsomaan erästä suurta juttua.
Kun näin, että kyse oli D. B. Cooperista, aloin epäillä.
En todellakaan ole koskaan ollut D. B. Cooper -fani.
Tarinassa houkutti vain yksi asia,
Robert Rackstraw.
Hänessä oli paljon kiinnostavia piirteitä:
Tausta, persoona ja nykyinen olinpaikka.
Ne kiinnostivat minua.
Hän vain jatkoi…
Olin hänen seitissään. Hän raahasi minut mukaansa.
Jännittävimpiä hetkiä oli Linda Loducan, Rackstraw'n siskon, löytyminen.
Tuntui, että he olivat etääntyneet toisistaan,
koska he eivät pitäneet yhteyttä.
Lähetin hänelle kirjeen.
Saimme neljän tunnin haastattelun Lindalta San Luis Obispossa.
Huikea haastattelu siitä, miksi hän epäili veljeään Cooperiksi.
Ennen aloittamista hän kertoi uusiutuneesta syövästään.
Sanoin, että tätä ei ole pakko tehdä. Hän sanoi: "Minun on puhuttava."
Olimme siinä pisteessä, että aina kun hän puhui minulle,
tiesin, että iso osa puheista oli täyttä valetta.
Kun FBI sanoi sinulle,
70-luvulla, että veljesi on ehkä Cooper, sinä nauroit.
Kyllä.
Et ottanut sitä vakavasti. -En oikeastaan.
Nyt kun olet lukenut kaikki todisteemme, mitä mieltä olet tällä hetkellä?
Se on hyvin mahdollista.
Hänellä oli vaadittavat taidot.
Hänen persoonansa oli juuri sopiva.
Hän oli vihainen siihen aikaan ja olisi pystynyt suunnittelemaan -
ja toteuttamaan tämän vihasta armeijaa ja kaikkia kohtaan.
On erittäin mahdollista, että hän on D. B. Cooper.
Yksi asia, joka hämmentää minua tässä jutussa on se,
että lentoemäntä,
ymmärrän toki, että tilanne on käynyt hermojen päälle,
mutta hän, joka näki hänet ilman tummia laseja,
sanoi, että silmät olivat ruskeat.
Bobin silmät eivät olleet ruskeat.
Olemme tutkineet sitäkin.
Unohdin, mistä siinä oli kyse. Voitko selventää?
Nopeasti sanottuna hänen silmissään on vihreän ruskea sävy.
Naisella oli vain hetki aikaa katsoa…
Niin. -…Joten hän sanoi ruskeat.
Joissain kuvissa ne näyttivät ruskeilta, mutta joissain vihreiltä.
Niin. -Riippuu valosta.
Se on totta.
Siksi sanoo helposti, että hänellä ei ole ruskeita silmiä.
Mutta ymmärrän.
Toukokuussa 2013 tehtiin viimein päätös. He aikoivat lähestyä Rackstraw'ta.
Tuolla se on.
He veivät kameraryhmän sinne
ja yrittivät tehdä yllätyshaastattelun.
Olen ympäröinyt itseni -
vahvoilla eri alojen osaajilla,
kameramiehistä etsiviin.
Laskin, että voin luottaa heihin kentällä.
Otin yhteyttä Rackstraw'hon puhelimitse -
marraskuun ensimmäisellä viikolla 2012.
Kerroin, mitä olimme tekemässä.
"Teemme retrospektiivin 41 vuotta myöhemmin D. B. Cooperista.
Tiedän, että olit yksi monista epäillyistä.
Sinut vapautettiin syytteistä tai pudotettiin epäillyistä.
Haluaisin keskustella tästä kanssasi."
Lopuksi sanoin, että haluaisimme tehdä haastattelun.
Hän sanoi sen käyvän, mutta hän viivytteli tapaamista.
Sanoin lopulta: "Tom, jos haluat edetä, meidän on saatava vastauksia.
Meidän pitää puhua hänelle."
Voisitteko pitää meidät ajan tasalla tapahtumista?
Valmiina, Jim.
Tuossa hän on! Kohde on toimipaikassa koiran kanssa.
Hän nousee autosta. Tom, voit nyt lähestyä.
Rakas Jumala, anna minulle voimaa.
Anna rohkeutta.
"Bob, minulla on kysymys sinulle."
"Minulla on kysymys."
Olen nähnyt unta tästä hetkestä.
Se on pyörinyt päässäni kaikki nämä kuukaudet.
Haluan vain kohdata hänet ja kertoa, kuka hän on, ja mitä me haluamme.
Onneksi Jim Forbes ja muut vakuuttivat, että minun on oltava objektiivisempi.
Vaara ei pelota minua,
mutta perheellisenä ymmärrän, että on oltava varovainen.
Päätehtäväni oli tarjota hänelle elokuvaa -
ja kirjaa hänen tarinastaan. Luvata hänelle osallisuus.
Ensimmäisenä päivänä Tom puhui hänen kanssaan.
Hän halusi tehdä sen kunnolla.
Kahden kameran haastattelu kasvotusten, kuten tämä.
Ja kuoria sipulin kaikki kerrokset.
Katsoa häntä silmiin.
Olen Bob. -Mukava tavata.
Olen halunnut tavata teidät pitkään.
Selvä.
Herran tähden! Tom, tietysti.
En voinut antaa sinun skipata lounastamme.
Onko kiire? Voimmeko istua alas? -Hoidan tämän herrasmiehen.
Bob Rackstraw, elämäsi muuttuu kohta.
On mahtavaa tavata oikea tyyppi. -Niin.
Minulla on kysyttävää sinulta.
Haluan kysyä, miksi olet keskellä tätä.
Muistatko Jim Forbesin? Työskentelen hänen kanssaan ajoittain.
Tämä on sellainen hetki.
Jim kertoi, että hän on löytänyt 54 vanhaa ystävääsi -
San Franciscosta Portlandiin ja yliopistokavereihisi OSU:ssa.
Meillä on kymmenen tuntia videota. He kertoivat kiehtovan tarinan sinusta.
Hetkinen. Väitätkö, että 54 henkilöä sanoi,
että minä olen D. B. Cooper?
Nämä kaikki ihmiset ovat mukana dokumentissamme.
Siinä huonot uutiset, mutta on myös hyviä.
Aloitetaan 20 000 dollarin sekistä,
jonka saat tarinastasi.
Sitten siitä tulee sinun kirjasi, dokumenttisi ja elokuvasi.
Meillä on hotellihuone. Istut alas, kerrot tarinasi ja saat sekin.
Sitten saat asianajajani mukaan vielä -
250 000–500 000 dollaria vuoden loppuun mennessä.
Kirjan ja dokumentin julkaiseminen aiheuttaa tarjouskilpailun elokuvasta.
Hinta nousee, ja me kaikki saamme rahaa.
Eikä tässä ole kyse vain Hollywoodista.
Minulla on kaksi asianajajaa Washingtonissa.
Mikään valamiehistö ei tuomitse legendaa,
joka teki tempun, jossa kukaan ei loukkaantunut.
Emme tulleet pidättämään…
En ole D. B. Cooper, joten mistä helvetistä tarina muka kertoo?
Kaikki ystäväsi ovat antaneet meille tietoja ja me…
Ovatko nuo Google-lasit?
Eivät. -Mitkä ne ovat?
Minun lasini. -Selvä.
Joten, me aiomme…
Onko niissä kameraa?
Kameraa? Älä viitsi.
Jeesus. Onko sinulla kameraa?
Ei, mutta jos sinä… -Otan ne pois.
Otanko silmälasini pois? Haluatko nähdä minut? Selvä.
Joka tapauksessa, takaisin tarjoukseenne,
kun ensin katsoin sitä, näytti siltä, että haluatte kaiken:
minun nimeni ja persoonani.
Sellaista se on Hollywoodissa. Kaikki tai ei mitään.
Minun mielestäni Hollywood voi suksia kuuseen.
Mutta 20 000 dollaria on kahden kuukauden vuokra.
Ettekö muka pysty tarjoamaan 25 000 dollaria?
Jos olet Cooper, maksan 20 tuhatta.
En ole. Yritä nyt jo ymmärtää.
He toivat lentoemännän vankilaan, kun olin siellä.
Hän sanoi ei. -Yritän tavoittaa Jimiä.
Silloin FBI perääntyi.
En yllättynyt hänen käytöksestään.
Kadotin objektiivisuuteni vuosia sitten,
ja tiedän sydämessäni, kuka hän on, joten odotin hänen kuuntelevan.
En odota, että viaton mies kuuntelee.
Hän kuunteli, koska halusi nähdä, mitä minä tiesin.
Siinä on ylempi ja alempi taso.
Katsokaa tätä Rackstraw'n näkökulmasta.
Hänellä on selvästi ollut värikäs menneisyys,
pari välikohtausta lain kanssa, mutta hän on kärsinyt tuomionsa.
Ja hän on selvästikin käyttäytynyt hyvin viime aikoina.
Hän on ollut kunnon kansalainen jo vuosikymmeniä.
Vuosia myöhemmin, yhtäkkiä,
häneltä halutaan haastatteluja ja sellaista.
Hän luultavasti tunsi, että häntä ahdisteltiin.
Sanoin: "Bob, me palaamme huomenna kameroiden kanssa.
Tehdään haastattelu.
Kukaan muu ei saa kertoa tarinaasi, vain sinä."
Hän sanoi soittavansa. Pyysin soittamaan yhdeksältä illalla.
"Tulemme huomenna yhdeksältä aamulla."
"Soitan kyllä."
Kättelimme lujasti, ja katsoin häntä silmiin -
ja sanoin: "Et aio soittaa."
Olemme matkalla.
SEURAAVA PÄIVÄ
Lähestymme liikenneympyrää.
Jim Forbes teki oman osansa.
Hän hiillosti faktojen avulla. Se ei ollut minun työni.
Minun tehtäväni oli vakuuttaa hänet, se sopi persoonaani.
Vihaan taustani vuoksi väijytyshaastatteluja.
Tämä tosin ei ollut väijytys.
Joskus ei ole vaihtoehtoa, varsinkaan virkamiehen kanssa,
jos hän väistelee kysymyksiä.
Bob oli yksityishenkilö,
mutta hän oli hyvin julkinen kansalainen vuosia sitten.
Meillä oli syytä uskoa, että oli mahdollisuus,
että hän oli D. B. Cooper.
Jos hän vetää aseen esiin, lähdenkö pois vai lyönkö häntä?
Päätä itse.
Riippuu siitä, miten lähellä olet. -Aivan.
Se juttu…
Kuvaatteko te? -Kyllä.
Minulla on kymmenen ammusta ja kaksi lipasta lisää.
Se riittää.
Jos en vaikka osu ensimmäisellä. -Pystyt kyllä parempaan.
Olet koulutettu. -Hyvä tietää.
Haloo? -Hän on täällä.
He tulevat kolmen tai neljän minuutin sisällä.
Selvä.
Näen hänet. Hän on asuntovaunussa.
Missä niistä? -Näetkö avoimen oven?
Bob, olen Jim Forbes.
Tehdään tämä oikein. Tule ulos juttelemaan.
Miksi piilottelet varastossa?
Viattomat eivät piileksi varastoissa.
Mieti, miltä tämä näyttää.
Minulla on helppoja kysymyksiä,
ja sinä välttelet niitä varastossa.
Helpointa on vain tulla ulos juttelemaan.
No niin, viimein. Tom kai soitti hänelle.
Puhuitko Tomille, Bob? -Niin tein.
Tom, minä vain… -En aio riidellä kanssasi.
En minäkään. Miksemme tee tätä oikein?
Sinulla on oma tapasi, minulla omani.
Olen yrittänyt sinun tapaasi puoli vuotta.
Et ole. Otin yhteyttä myös asianajajaan, joka sanoi: "Älä puhu Jimille.
Hän keksii tarinoita, eikä ole luotettava."
Vastasin, että en puhu.
En keksi nyt tarinaa, vaan kysyn yksinkertaisen kysymyksen.
Nousitko sinä lentokoneeseen… -Mitä juuri sanoin sinulle?
…24. marraskuuta 1971 kertoen, että olet Dan Cooper?
Ehkä nousin.
Kaappasitko koneen, kun se matkasi Seattlesta Renoa kohti?
En tainnut kertoa riittävän selvästi.
Älä leiki mitään rikostoimittajaa.
Bob, tekisitkö palveluksen? Kävisitkö lukitsemassa liikkeen oven?
Nyt? Mene nyt.
Bob, oletko D. B. Cooper?
Silminnäkijät näkivät sinut Astoriassa -
ja Oregonin Corvallissa armeijasta erottamisesi aikaan 1971 -
ja kaappauksen aikaan. Olitko siellä?
Kun sait vapauttavan tuomion murhasta, miksi varastit lentokoneen?
Miksi pakenit, jos et ole syyllinen?
Tämä on yksi suurimmista ajojahdeista USA:n poliisin historiassa.
Voi sanoa, että ainoa Cooperia kuuluisampi henkilö on -
hänen löytäjänsä.
Tuon maineen ja huomion myötä tulevat myös kunnia ja kulta.
Tiedän, että teemme sinut hulluksi, mutta en tarkoita sitä.
Kyllä tarkoitatte.
Enkä. Minulla ei ole…
Jättäkää minut rauhaan tai saatte katua.
Ymmärrät varmasti, että vaikuttaa pahalta,
ettei hän vastaa kysymyksiin, vaan piilottelee.
Pyytää sinua pyytämään häntä poistumaan.
Olen huolissani hänen verenpaineestaan.
Hän sanoi… Olet varmaan kuullut verenpaineesta.
En halua tappaa sitä tyyppiä.
Olen huolissani hänestä.
On kuuma. Hän on huonossa kunnossa.
Tämä on vakavaa, ja olen huolissani.
En halua aiheuttaa sairaskohtausta.
Se oli täysin epäonnistunut keskustelu.
En lainkaan, mitä halusin.
Se ei kuitenkaan sulkenut ovia, vaan avasi toisia mielessäni.
Se ei sammuttanut liekkiä, vaan sytytti toisia mieleeni.
Olen toivonut ja unelmoinut jo kahden vuoden ajan sitä,
että voisimme puhua hänen kanssaan kasvotusten.
Tuntuu, että parhaat odotukseni täyttyivät.
Tuntuu, että ratkaisimme tämän jutun.
Nyt voimme kertoa, että me ratkaisimme D. B. Cooperin jutun -
sekä osoittaa, että toimintatapamme toimi.
Tiesimme, että hän oli oikea tyyppi.
Olen sitä mieltä, että moni asia, mitä näimme,
mitä Colbertiin ja hänen ryhmäänsä ja Rackstraw'hon tulee,
on valtavan väärin.
Hän haluaa vain tulla tunnetuksi tyyppinä, joka ratkaisi D. B. Cooper -mysteerin.
Sen mukana tuleva maine ja rahat ovat ehkä osa sitä. En tiedä.
Ehkä hän haluaa vain Wikipediaan tyyppinä, joka ratkaisi jutun.
Viime kädessä tuo on hänen kannustimensa.
Se on minun mielipiteeni. Se on ajanut häntä.
Mutta se on hämärtänyt hänen arvostelukykyään.
Kuten mainitsit,
taustasi perusteella olisit voinut olla D. B. Cooper.
Olisin voinut.
Olipa Rackstraw D. B. Cooper tai ei,
hän nautti siitä fantasiasta,
että häntä pidettiin D. B. Cooperina.
Kaikki tälle matkalle lähtevät aloittavat uteliaisuudesta.
He tekevät johtopäätöksensä -
ja käyttävät enemmän ja enemmän aikaa vahvistaakseen uskomuksensa.
Yleensä jossain vaiheessa -
he lakkaavat etsimästä vastauksia, ja alkavat hakea vahvistusta -
itse luomilleen uskomuksille.
Sitä vahvistusharha on.
Etsitään asioita, jotka vahvistavat omaa näkemystä.
Todisteet olivat vahvat. Se oli ehdottomasti Rackstraw.
Etsimme tosiasioita. Siitä tiimini muistuttaa minua joka päivä.
En halua sekaantua mysteerien hölynpölyyn.
Keskityn faktoihin.
Minua sanotaan pakkomielteiseksi.
Olen motivoitunut.
Tämä juttu on maratoni, uhraus, kujanjuoksu ja kuoppa.
Mitä lähempänä olet, sitä vaikeampi on päästä ulos.
Tekstitys: Kai Lavila