NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Me kaikki haluamme olla vapaita,
mutta yksi voima pitää meidät loukussa koko elämämme ajan,
painovoima.
D. B. Cooper teki jotain, mitä me kaikki haluamme, vaikka emme tiedä sitä.
Hänestä tuli yksilö.
Vastusti painovoimaa -
ja järjestelmää.
Se on klassinen amerikkalainen mysteeritarina,
jota seuraamme vielä 50 vuotta myöhemmin.
Silti siinä on elementtejä, joita kuka tahansa, jolla on läppäri,
voi tutkia ja tuntea olonsa etsiväksi.
Se on internet-aikakauden suuri mysteeri.
HAE
Se on kaunis puhtaudessaan.
Kutsun sitä James Bond -elementiksi.
Siisti herrasmies, joka saapuu puvussa ja solmiossa,
tilaa viskin ja hyppää ulos koneesta keskellä yötä.
Kovistouhua.
Hän ei satuttanut ketään. Päästi kaikki vapaaksi.
Hän sai 200 000 dollaria ja hyppäsi ulos.
Myrskyssä.
Ja pääsi pakoon. Aika näppärää, vai mitä?
Cooper tyydytti monien ihmisten toiveen saada 200 000 dollaria ja kadota.
Luulen, että tapaus elää ikuisesti.
JAKSO 3: JEESUS PAAHTOLEIVÄSSÄ
Tutkinta oli vaikeaa aikaa.
Käytimme paljon omia rahojamme,
ja minä käytin viisi vuotta jutun myyntiin History Channelille.
Se oli aikamoinen matka.
Oli jännittävä hetki, kun Tom viimein sai tarinan myytyä.
Koska projektiin ei voi lykätä loputtomasti rahaa -
ilman mitään palautuksia.
History Channel halusi Tomin ja minun osallistuvan tarinankerrontaan.
Selvä, vakuuttakaa meidät.
Tehdään se. -Okei.
Esittelimme jutun ja yritimme vakuuttaa Tom Fuentesin,
FBI:n pitkäaikaisen johtajan, joka on nyt eläkkeellä.
Hän on rikoskirjailija.
Tom Fuentes kuvaili tapaustamme ilmiömäisesti:
"Tämä on upeaa. Se on hyvin todennäköisesti hän."
ROBERT RACKSTRAW KYBERTUTKINTA: VALEHENKILÖLLISYYS
Mutta puolessa vuodessa -
kaikki muuttui.
Ajattelin, että History Channelilla paljastetut -
todisteet olivat vahvoja.
Mutta kun puhuin Tomille,
tuntui, että hänelle kerrottiin yhtä ja tehtiin toista.
Olemme täällä kertomassa teille viimeisimmät toimemme tapaukseen liittyen.
Meidät yllätettiin.
Toisella kertaa FBI pyysi avaintodistajalentoemäntää -
katsomaan, kameran edessä,
D. B. Cooper -epäiltyjen valokuvia.
Se tuntui oudolta.
Kyseinen nainen ei ollut antanut haastattelua pitkään aikaan.
LENTOEMÄNTÄ, LENTO NW305
Näyttääkö hän siltä mieheltä, jonka vieressä istuit?
En usko.
Ei minusta.
Lopuksi hän katsoi kuvia FBI:n ja Fuentesin kanssa.
Ja hän murskasi sen.
Murskasi koko teorian.
Kun se tapahtui, tunsin Tomin masentuvan vierelläni.
Silminnäkijät ovat todella epäluotettavia.
Ja yli 40 vuotta myöhemmin, eri tilanteessa kuin lentokoneessa.
En edes odottanut tunnistusta.
Se olisi itse asiassa räjäyttänyt tajuntani.
Oikeudenkäyntiasiamiesten mukaan todistajat ovat -
parhaimmillaan ehkä 50 % tarkkoja.
Neljästä tapauksen nähneestä ihmisestä jokainen heistä kuvaa sen eri tavalla.
Kyse ei ole vain heidän havainnoistaan. Kyse on myös vinoumasta.
Olen varma, että Rackstraw ei ole Cooper.
Meillä oli 93 todistetta History Channelin dokumenttia varten.
Meillä oli murrettuja koodeja,
todistajia ja jopa täydellinen taitokokoelma.
Todisteet vaikuttivat todella vakuuttavilta.
Onko yksi näistä todisteista rahaa tai laskuvarjo?
Tiedämme, ettei niitä ole. Nämä ovat aihetodisteita.
Niistä 93 tiedosta mikään ei aseta häntä lentokoneeseen,
eikä edes Portlandiin sinä päivänä.
Riippumatta mielipiteestäsi siitä, että onko Rackstraw D. B. Cooper vai ei,
nämä todisteet ovat arvottomia ja epäreiluja.
Se raivostutti minua silloin.
Raivostuttaa yhä.
En ikinä unohda, kun ohjaaja kysyi minulta:
"Etkö ole anteeksipyynnön velkaa Rackstraw'lle?"
Vastasin, että minulla ja tiimilläni ei ole anteeksipyydeltävää.
Tomia pidettiin -
yhtenä salaliittohulluista.
Häntä ei pidetty sinä metodologisena etsivänä, joka hän oli aina ollut.
Tuntui pahalta Tomin puolesta, koska hän oli tehnyt hyvää työtä -
vuosien ajan.
Tällainen mustamaalaus tahri hänen maineensa.
Se oli lisäksi täysin väärin.
Mitä kuuluu? -Hyvää.
Oma päätelmäni oli… Tom taisi kysyä tätä kameran edessä.
Hän kysyi, että enkö usko se on hän. Vastasin, että en.
Koska FBI:llä on tietoa, joka meiltä puuttuu.
Yksinkertaista.
Minä ja Tom emme kommunikoineet sen jälkeen.
Dokumentin lopussa ovi suljettiin hänen edessään.
Juttu suljettiin.
J. EDGAR HOOVER FBI-TALO
Yhden historiamme mittavimman tutkimuksen jälkeen -
FBI ohjaa 45-vuotiaalle Cooper-tapaukselle varatut resurssit toisaalle.
Samalla viikolla, kun dokumentti esitettiin,
FBI sulki tapauksen.
Onko juttu nyt suljettu?
Hallinnollisesti, kyllä.
Mielestäni FBI teki yhteistyötä ohjelman kanssa.
Ohjelman esittämisen jälkeisenä päivänä FBI ilmoitti:
Olemme tarkastaneet kaiken tiedon.
"Tutkimme Colbertin tiedot, eikä mitään uutta tullut esille."
Siellä ei ole mitään uutta.
Tom Colbertin ja tiimin näkemykset ja mielipiteet -
History Channelin D. B. Cooper -ohjelmaa koskien -
ovat heidän omiaan.
Spekulaatioita yhteistyöstä History Channelin -
ja FBI:n välillä ei ole todistettu.
FBI SULKEE JUTUN
Selvisikö hän siitä? Kuoliko hän yrittäessään?
Emme ehkä koskaan saa sitä selville.
Miksi juttu suljettiin 45 vuoden jälkeen?
Hyvä kysymys.
En voi antaa vastausta siihen.
Tässä on selvästi jotain hämärää.
Joo, minullakaan ei ole lamppua tässä.
Kun sinulle sanotaan, että et voi tehdä yhtään mitään, se on…
Se motivoi kaikkia tämän tiimin jäseniä.
Haluan puhua vaikenemisen kulttuurista,
valheellisesta tiedosta ja valheista,
jotka ovat alkaneet häiritä tutkintaa seitsemän vuoden jälkeen.
Colbertin tiimin pitäisi hyväksyä todisteet,
koska kaikki viittaa siihen, että Rackstraw ei ollut Cooper.
Ensinnäkin kaikki todistajat, jotka näkivät D. B. Cooperin,
sanoivat, että hän oli noin 45-vuotias.
Mutta Robert Rackstraw oli vain 28-vuotias kaappauksen aikaan,
mikä oli selvästi ongelma.
Colbertin tiimi ei halua hyväksyä todellisuutta,
vaan matkaa helpompaa polkua,
ja väittää FBI:n ja muiden olevan suuressa salaliitossa.
Koska on oltava selitys sille,
miksi he eivät ole voineet tuomita Rackstraw'ta,
ja selityksen on oltava salaliitto.
Emme halua kyseenalaistaa heitä, jotka turvaavat meitä,
mutta kyseenalaistamme heidät, joilla on useita henkilöllisyyksiä,
pitkä rikosrekisteri -
ja vapaudu vankilasta -kortti lentäjänä toimimisesta CIA:ssa.
Tarinan mukaan Rackstraw työskenteli CIA:lle.
He eivät halunneet tietoja julki -
hänen toimistaan CIA:ssa.
Joten he tekivät sopimuksen FBI:n kanssa, ja hän sai vapautuskortin.
Näin olen kuullut.
Minulla ei ole mitään faktoja tästä.
FBI hyökkäisi kenen tahansa kimppuun tuollaisesta.
Kun näin Rackstraw'n haastattelun, hän puhui kuin Navy SEAL.
Asiantuntija vedenalaisissa räjähteissä ja operaatioissa.
Ilma, meri, maa.
Hän puhui kuin entinen sotilas.
Hän ei puhunut CIA:n tavalla.
CIA-tyyppi ei puhuisi kokemuksistaan noin avoimesti.
Me emme levittele juttujamme.
Sanoin: "Jos FBI hylkää meidät, soitan tiimille."
Mietimme, miksi tätä piiloteltiin. Emme tienneet CIA:sta.
CIA
Lopeta.
FBI ja CIA:ko salailevat tätä?
Voisitko lopettaa?
Jos FBI, CIA ja avaruusolennot haluaisivat salata jotain,
salailisivatko he jotain näin vähäpätöistä -
kuin lentokonekaappausta vuodelta 1971,
mistä ei saanut rahaa edes hampurilaisaterian ostamiseen?
Pekonia, cheddaria ja ranskalaisia vain 2,99 dollarilla
2,99 DOLLARIA?
Minulla ei ole mitään salaliittoteorioita vastaan. Ne sopivat hulluille.
Mutta tämä porukka kieltää todistetut faktat,
jotka ovat selvästi edessämme. Se tekee minut hulluksi.
NBC Sports esittää…
Vuoden 1970 Rose Bowl -peli.
Tiedän, että ihmiset pitävät minua hulluna,
mutta ymmärtääkseen minua on palattava vuoden 1970 tammikuuhun.
Katsoin Rose Bowlia, kun yhtäkkiä minulle tapahtui jotain.
Silmäni räpsyivät.
Vuorossa on Mike Oldham. Kolmas ja kahdeksan.
Voimakas pirinä päässäni.
Erikoislääkäri-isäni ja äitini sanoivat: "Viemme sinut St. Johnin sairaalaan."
ENSIAPU
Hississä vajosin koomaan.
Lääkärit antoivat minulle kuolemantuomion: "Emme voi tehdä mitään."
Äidillä oli musta mekko.
Yhtäkkiä silmäni avautuivat.
He sanoivat: "Emme tiedä, miten selvisit."
Ja hetken päästä -
isä palasi ja sanoi: "Sinun pitää selvittää, miksi selvisit."
Me olemme hengellinen perhe, ja se oli melkoinen marssikäsky.
Olin 11-vuotias,
ja minun piti opetella kävelemään, puhumaan ja lukemaan uudelleen.
Sanomalehdet pelastivat minut.
Isä oli aina pöydässä lukemassa lehteä. Me kaikki muistamme sen.
Niiden päivittäisten sanomalehtien ansiosta -
päädyin uutisiin, CBS:lle ja Paramountille.
Siitä päivästä lähtien vanhempani toistivat minulle:
"Sinun on selvitettävä, miksi." Siksi olen täällä.
Ja kun History Channel kertoi meille…
Tuomioon ei ole mahdollisuutta, kun paras todistaja sanoo: "Ei hän".
"Se ei ole hän. Emme tutki tätä.
Tiedot siirretään Kadonneen aarteen metsästäjien varastoon,
ja se on ohi."
Se teki meistä päättäväisiä, koska tiesimme nyt vihollisemme.
Ensimmäisen dokumentin jälkeen haastoimme heidät oikeuteen.
Washingtonissa on vireillä oikeudenkäynti,
jossa väitetään, että D. B. Cooperin tapaus on ratkaistu.
AMATÖÖRITIIMI HAASTOI FBI:N OIKEUTEEN
Tom Colbert ja hänen asianajajansa -
tekivät merkittävän siirron -
haastamalla FBI:n oikeuteen.
Oikeusjuttu painostaa FBI:tä julkaisemaan -
kaikki tutkintatiedot.
Se kesti puoli vuotta.
Tuomari myöntyi. Saimme kaikki tiedot.
Olemme saaneet FBI:ltä kuukausittain -
vähintään 500 sivua uutta tietoa,
jota kukaan FBI:n ulkopuolella ei ole nähnyt aiemmin.
TOM COLBERTIN NETTISIVU
Kun Tom Colbert julkaisi FBI:n tiedot,
luin noin 25 000 sivua alkuperäisiä FBI-tiedostoja,
sain tietoa solmiosta -
ja tupakantumpeista, ja mitä niille tapahtui.
Se oli kuin dokumenttimyrsky.
Osa oli lehtileikkeitä,
osa toimiston sisäisiä muistioita, osa kirjeitä FBI:lle tai FBI:ltä.
Siellä oli muutama helmi, jotka liittyivät pääasiassa -
lentoemäntien ja muiden todistajanlausuntoihin.
Ja osa FBI:n tekemistä analyyseistä -
tiettyjen epäiltyjen ja asioiden suhteen -
tarjosivat paljon arvokasta tietoa -
ja näkemyksiä.
Tämä uusi kiinnostava taso imaisi minut mukaan.
17. TAMMIKUUTA 2017
FBI ei pystynyt ratkaisemaan juttua, mutta nyt amatöörit ovat -
rajanneet epäillyn etsintää -
solmiosta löydettyjen todisteiden perusteella.
Ryhmä tutkijoita, jotka kutsuvat itseään amatöörietsiviksi,
ovat tunnistaneet yli 100 000 harvinaisten maametallien hiukkasta…
Strontiumia, yttriumia ja ceriumia.
…D. B. Cooperin solmiosta.
Nykyään, kun on kyse D. B. Cooperista,
yksityishenkilöt tekevät paljon hyvää tutkimusta.
On kourallinen ihmisiä, jotka osallistuvat,
käyttävät tiedettä apunaan, lukevat FBI:n tiedostoja -
ja etsivät paikan päällä.
Minä.
Tom Kaye, joka on tiedemies.
Eräs herrasmies, joka esiintyy nimellä "Anonymous",
esitteli epäillyn nimeltä William J. Smith.
Toinen herrasmies, Marty Andrade, on tutkinut tarkasti selviytymistä -
laskuvarjohypyssä.
Luultavasti yleisölle mielenkiintoisin on -
Cooper Vortex -podcast.
Mietin, miltä hänestä tuntui, kun saappaat osuivat maahan?
"Mitä hän näki? Mitä hän ajatteli?"
Ajatus siitä, etten ehkä koskaan saa tietää vastausta,
tekee minut hulluksi.
Cooperin tapauksessa viehättää se,
että se on ratkaisematon ryöstö.
Voi kuvitella itsensä hänen kengissään.
"Suunnittelin ja toteutin sen ja pääsin pakoon."
Huomenta kaikille. Olen Tom Colbert.
Sitten on Thomas Colbert, joka on itsessäänkin outo hahmo.
Tom Colbert on yksi sankareista, koska hän sai auki kaiken FBI-tiedon,
joka oli huikea saavutus, mutta hänen toimissaan on myös paljon väärin.
Tom on täysin vakuuttunut,
mitä kunnioitan.
Tuon asenteen ongelma on se, että on mahdollista,
että silloin kääntää kaiken todistusaineiston edukseen.
Se on todistusaineiston noutopöytä.
Seurasin Colbertin tarinaa tarkasti, kuten kaikkea Cooperiin liittyvää.
Kun se ilmestyi, se oli todella mielenkiintoinen.
Mutta Tom on siirtynyt enemmän teoriansa todistamisesta sen myymiseen.
Useimmat tuntemani ihmiset ajattelevat, että Colbertin yritys -
puskea Robert Rackstraw D. B. Cooperiksi on -
Hollywoodin juoni maineen ja rahan keräämistä varten.
Mutta Colbertista on tullut maanalainen kanava,
tyyppi, jonka luo kaikki menevät.
Hän taas jakaa tiedon eteenpäin.
En ole koskaan ollut Cooper-fani.
En ole koskaan käyttänyt blogeja. He riitelevät keskenään.
"Se on tämä, tuo, se." He ovat pakkomielteisiä.
Cooperin tapauksessa yhdistävä tekijä oli internet.
Hajanainen ihmisryhmä sai keinon kommunikoida keskenään.
Ja tietysti se on täynnä vääriä faktoja,
hulluja teorioita.
Sisäpiirin homma, salainen tehtävä.
D. B. Cooper oli Marsista, ja UFO nappasi hänet.
Siihen suuntaan tämä menee.
Ilmapiiri on tällä hetkellä todella salaliittomyönteinen.
Totuuden seulominen vie nyt -
suuren osan amerikkalaisten ajasta.
Cooperin tapaus on pieni osa sitä dynamiikkaa.
Kuten eräs henkilö kirjoitti Cooper-foorumille:
"Näette Jeesuksen paahtoleivässä."
Linda Lowe sanoo näkevänsä Jeesuksen kuvan sulatetussa juustossa.
Tässä kuvassa on jotain makeaa,
joka saa minut hymyilemään.
Me kaikki näemme Jeesuksen paahtoleivässä.
Näemme, mitä haluamme nähdä. Projisoimme itseämme.
Ihmiset haluavat luoda yhteyksiä asioiden välille.
Kun palaset näyttävät sopivan, julistamme yhteydet totuudeksi.
Olipa kyse Jeesuksesta leivässä tai veljestä Bing Crosbyn kasvoissa,
sen Cooper tekee.
Mieli täyttää tiedon aukot ja luo uskomuksia -
tiedoista ja haluamistamme epäillyistä.
USKON, ETTÄ SE OLI WEBER
SUOSIKKINI ON WILLIAM SMITH
Cooper-nettiyhteisössä -
useimmilla on vahvoja mielipiteitä.
Nettiympäristö saattaa olla toksinen,
eikä se varsinaisesti toivota uusia tervetulleeksi.
Kommentteja tulee satoja päivässä,
ja niistä tulee ilkeitä ja vihaisia nopeasti.
Minua vastaan on tehty kyberhyökkäyksiä. Tiedostojani on varastettu.
Tietokoneeni oli puhdistettava läpikotaisin.
Hyökkäykset olivat rajuja.
Osa niistä tuli ilmeisesti muilta Cooper-tutkijoilta.
TILANNE OLI PÄÄSSYT KÄSISTÄ
Joku julkaisi perhekuvani ja sanoi, että lapseni ovat rumia.
Siitä tuli villiä, kaikki yrittivät puolustaa tietojaan.
Nimeni on Tim Evans,
olen Indianapolis Starin tutkiva toimittaja.
Vuonna 2018 Tom Colbert tarjosi juttua sanomalehdille.
Joku sanoi, että se olisi hyvä tarina Timille.
Soitin Tomille, ja hän oli halukas kertomaan tarinansa.
Hän oli vakuuttunut, että tarina oli hyvä.
Hän oli hyvin kohtelias ja kehui töitäni.
Hän oli tehnyt läksynsä ja tunsi kirjoituksiani.
Hän houkutteli minut mukaan.
Tom sanoi: "Haluan kertoa tarinani sinulle."
Hän neuvotteli muidenkin kanssa, mutta oli minuun aktiivisesti yhteydessä.
"Edistytkö? Puhuitko sille ja sille? "
Paljon aggressiivisemmin ja sinnikkäämmin kuin tyypillinen lähde.
Useimmista joutuu puristamaan tiedot ulos.
Tämä oli kuin juomista paloletkusta.
Tom on erittäin energinen, ja hän on panostanut juttuun paljon.
Hänellä on tarve onnistua.
Tom halusi määrätä säännöt tarinan toteuttamiselle.
Mutta minä en toimi niin.
Arvostin hänen apuaan, mutta minun on tehtävä tutkimus itse.
Selvittää, oliko Rackstraw Cooper.
Bob puhelimessa.
Hra Rackstraw, olen Tim Evans.
Olen toimittaja Indianapolis Star -lehdestä.
Anteeksi, että soitin yllättäen, mutta mies nimeltä Colbert otti minuun yhteyttä.
Hän väittää, että sinä olet henkilö, joka teki D. B. Cooper -kaappauksen…
En tiedä tästä mitään, mutta Colbert on häirinnyt minua vuosia,
mistä on seurannut valtava oikeusjuttu.
Nyt hän on lähettänyt kuusi sivua tietoja -
useille pikkukaupunkien sanomalehdille -
ja aloittanut salamasodan Rackstraw'n mukiloimiseksi jälleen.
Siinä nyt mennään.
Oletko nostanut syytteen häntä vastaan?
Se on tulossa. -Selvä.
Älä julkaise mitään minusta. Haastan muuten sinutkin.
Joten, oletko sinä…
Kiistätkö sinä hänen väitteensä?
Älä mene asioiden edelle. Tuo on 40 miljoonan dollarin kysymys.
Mitä hän sanoi?
Hän sanoi, että kiistät. Tarjoan mahdollisuutta vastata.
Tai mahdollisuutta selvittää, puhuuko hän totta.
Rackstraw'n haastattelussa -
annoin hänelle monta tilaisuutta kieltää olevansa Cooper.
"En ole vastuussa tästä."
Hän jatkoi härnäämistä, että ehkä hän on, ehkä hän tietää enemmän kuin kertoo.
Tuntui, että hän halusi olla Cooper, jatkaa mysteeriä ja olla osa sitä.
Hän tiesi, mitä Colbert teki. Hän tiesi Colbertin aikataulun.
Sekin oli kiehtovaa. Miten hän tiesi niin paljon?
Olivatko he tiimissä? Oliko he todella vihollisia?
Mitä oli tekeillä?
Osallistuivatko he yhdessä tarinan myyntiin?
Jos he olisivat voineet tehdä jotain yhdessä,
Rackstraw olisi varmasti lähtenyt mukaan.
Häntä pidätteli vain se, että hän ei halunnut tunnustaa rikosta.
Mutta olen kuullut huhuja, että Colbert tarjosi rahaa tunnustuksesta.
Olemme kertomassa hyviä uutisia.
Aloitetaan 20 000 dollarin sekistä, jonka saat tositarinan kertomisesta.
Se oli mielenkiintoinen suhde.
Rackstraw oli narsistinen sosiopaatti.
Todellakin.
Hän yritti lähestyä meitä, mutta emme vastanneet väijytyksen jälkeen.
En puhunut enää Rackstraw'lle.
Keskityin keräämään todisteita tutkimusta varten.
Tiedätkö mitään siitä indianalaisesta tyypistä,
joka oli purkanut viestit…
Hänen nimensähän on Sherwood?
Luulen niin.
Se oli varmasti mahtava hetki Colberille, jolla alkoi olla vaihtoehdot vähissä.
Näin joulukuussa 2017 internetissä kirjeen,
jonka D. B. Cooper kirjoitti lehdille.
Kaappauksen jälkeen -
D. B. Cooperina esiintynyt henkilö -
lähetti FBI:tä pilkkaavia kirjeitä.
"Ette saa minua kiinni."
Kyseisellä henkilöllä oli tietoja,
joita saattoi olla vain kaappaajalla.
Osa kirjeistä julkaistiin välittömästi.
Mutta saimme tietää myös muista kirjeistä, joita ei ollut julkaistu tarkoituksella.
Saimme tutustua julkaisemattomiin kirjeisiin -
FOIA-lakijutun ansiosta.
Soitin Tomille ja kysyin:
"Mitä mieltä olet näistä oudoista numeroista?"
Hän vastasi: "FBI ei pystynyt murtamaan koodia."
Tiesin koodeista, joten pyysin lähettämään kirjeen.
"Huvin vuoksi."
Hän lähetti sen minulle. Tutkin sitä 8–10 tuntia päivässä,
seitsemän päivää viikossa, kaksi viikkoa.
Käytin kaikkea mahdollista, jokaista harjoittelemaani koodia.
Lopulta mietin…
Jos tämä on Rackstraw,
minun on saatava selville, mitä hän ajattelee.
Mikä häntä ajaa?
Jatkoin numeroiden tuijottamista.
"Miksi 71 oli siinä kolmesti?"
Hetkinen.
371? Se oli minun yksikköni Vietnamissa.
Ja Rackstraw halusi kuulua yksikköön siihen aikaan.
Kirjoitin kaikki Vietnamin tapahtumamme ylös -
ja aloin lisätä numeroita kaikkialle.
Kirjeessä oli myös seitsemän c:tä.
Seitsemän c:tä on 21.
Armeijan turvallisuusvirasto,
johon kaikki yksikkömme kuuluivat.
ASA, 21.
Siinä se oli.
Bingo!
Rick Sherwood käytti tekniikkaa,
jota voisi kutsua yksinkertaiseksi gematriaksi,
jossa muunnetaan kirjaimet luvuiksi.
A on yksi, B on kaksi ja niin edelleen.
Gematriassa lasketaan luvut yhteen.
Jos kahdella fraasilla on sama arvo, ne liittyvät toisiinsa jollain tapaa.
Esimerkiksi George W. Bush ja John F. Kerry,
jotka olivat ehdokkaita Yhdysvaltain vuoden 2004 presidentinvaaleissa.
Onko heillä jotain mystistä yhteyttä?
Mielestäni se on vain sattumaa.
Koska, jos laskee Dennis Rodmanin yhteen, siitäkin tulee 130.
En ole salaliittoteoreetikko.
Minä pystyin murtamaan koodin…
Koska olin siinä yksikössä.
371st, joka oli radiotutkimusyksikkö,
ASA, johon me kuuluimme,
huippusalaiset helikopterimme lähtivät 11. tukiyksiköstä.
Joten me, kokonaisuudessaan,
olimme huippusalaisia.
Kaikki neljä asiaa sopivat yhteen ja liittyivät yksikkööni,
johon hän halusi ja jossa hän oli väliaikaisesti kuusi viikkoa.
Melkoinen sattuma?
Oli olemassa korrelaatio Kaakkois-Aasian tapahtumien -
ja D. B. Cooper -kirjeistä löydettyjen ja purettujen tietojen välillä.
Melko vahva korrelaatio.
D. B. Cooperin tapauksessa ihmiset haluavat ajatusten -
sopivan etukäteen muodostettuun käsitykseen.
Sopimattomat osat hylätään.
Etsitään vain ne osat, jotka loksahtavat paikalleen, ja…
Sitä on vaikea kiistää, koska palaset sopivat,
mutta mitään lattialle jäänyttä -
ei tutkita enää.
Koodia ei ole tehty murrettavaksi.
Jos haluaa saada mahdollisuuden murtaa koodi,
on tunnettava koodin kirjoittaja.
Tunsin Rackstraw'n melko hyvin.
Hän halusi näyttää olevansa viisaampi kuin muut.
Se näkyi kaikessa, mitä hän kirjoitti.
Mutta viimeinen kirje oli avain.
Siinä oli Rackstraw'n nimi.
Tom sanoi: "En usko, että se on hän. Hän puhuu sedästään."
Vastasin, että hän ei puhu sedästään.
"Hän puhuu Setä-Samista."
Luin sen kahdesti. Siinä oli Rackstraw'n motiivi.
Hän on D. B. Cooper.
Viimeinen rivi oli:
"Kertokaa kytille, että D. B. Cooper ei ole oikea nimeni."
Ajattelin, että olisiko hän voinut laittaa oikean nimensä tuohon.
Laskin kirjaimet yhteen, ja vastaus oli 269.
Robert W. Rackstraw kirjoitti nimensä tähän.
Hänhän oli luutnantti. Siitä saadaan LT.
Sekä "minä olen".
Kirjaimet luvuksi.
Yhteensä -
269.
Joten hän kirjoitti nimensä siihen.
Se oli ratkaiseva hetki.
Kun etsii kryptisiä viestejä jostain,
mahdollisuuksia on äärettömän paljon.
Voit lukea näistä asiakirjoista, mitä ikinä haluat.
Se on eräänlainen vahvistusharha.
Minun mielestäni kirjeet eivät todista millään tavoin,
että Rackstraw olisi Cooper.
Lauseella "Olen Paavo Pesusieni" on sama taikasumma.
En silti usko, että D. B. Cooper olisi Paavo Pesusieni.
PAAVO PESUSIENI
Vai että Paavo Pesusieni, mitä sitten? Onko sillä merkitystä?
Onko tämä idioottivarma? Ei tietenkään.
Tästä voi tehdä monia tulkintoja,
mutta näin Rackstraw kommunikoi ja tekee asioita.
Se on tulkittavaa koodausta.
Niin hän kirjoittaa,
ja koska tunsin hänet, siksi keksin ratkaisun.
Tulkitsemalla.
Kuviteltujen yhteyksien sekoittaminen oikeisiin on -
vaarallista tehdessä tieteellistä tutkimusta.
Et etsi tietoa datasta, vaan päästäsi perustuen mielipiteeseesi.
Uskomme, että koodin purkuprosessi oli tarkka.
Se kuvaa tarkasti, mitä Rackstraw sanoi tehneensä.
Rackstraw'n nimi oli koodattu kirjaimiin.
Tämä koodi oli olemassa jo ensimmäisessä maailmansodassa.
Koodin purki NSA:n koodinpurkaja,
Robert Rackstraw'n everstiluutnantti.
Koodit olivat hänen mielestään aitoja.
En aio väittää vastaan satavuotiaalle koodikirjalle,
everstiluutnantille tai NSA-miehelle.
Jos he sanovat, että koodi toimii, se toimii.
Onko se Rackstraw? Kyllä, hän se on.
Varmasti.
Mutta älä tutki enempää. Nappaa hänet kaappaajana, siinä kaikki.
Tämähän on CIA, älä viitsi.
Oliko hän mukana muussakin? Kyllä.
Mutta en voi puhua siitä.
On erittäin turhauttavaa, jos et voi todistaa tapaustasi -
tai saada mitään tunnustusta siitä?
Jatkamiseen tarvitaan tietyn tyyppistä ihmistä.
MÄÄRITTELEMÄTÖN SIJAINTI
Olemme täällä tänään Russin ja Kristyn takia.
Heillä on uutta tietoa ryöstösaaliista ja laskuvarjosta.
Kristy ja Russ lähestyivät meitä ensimmäisen dokumentin jälkeen.
Heidän sukunimensä on Cooper. Ei sukua.
Kristy ja hänen miehensä olivat kartoittaneet pakoreitin.
"Tiedämme myös, missä laskuvarjo ehkä on." Niinkö?
Hän kertoi minulle tarinan, joka kävi järkeen.
Meidän oli jaettava se.
Tämä kaikki tapahtui pöydän ääressä pienkoneiden lentokentällä.
Lähteemme, Russ Cooperin, joka istui pöydässä ja kuuli tarinan,
mukaan tarinan kertoi mies nimeltä Wally.
Hän on yksi neljästä henkilöstä, jotka osallistuivat Cooperin pakoon.
Wallyn mukaan kaappausiltana -
Cooper laskeutui noin 300 metrin päähän Goheenin lentokentältä.
Siellä häntä odotti kolme miestä.
He nousivat pienkoneeseen mukanaan 50 000 dollaria rahoista ja pommi.
He lensivät Vancouver-järven yli ja pudottivat rahat ja pommin,
jättääkseen väärän jäljen, että hän olisi pudonnut järveen ja hukkunut.
Sitten Cooper vaihtoi vaatteet ja lentokoneen Scappoosen lentokentällä -
ja hänet lennätettiin takaisin Portlandin kentälle,
josta hän otti lennon Las Vegasiin.
Loput 150 000 dollaria ja laskuvarjo -
lastattiin lava-autoon, joka ajettiin tiettyyn paikkaan.
Kun Wally kuvaili paikan, tunnistin sen.
Teimme pari matkaa sinne. Mukana oli 13 tiimin jäsentä.
Tulimme tänne vastaamaan tuhansien ihmisten kysymyksiin,
joihin on yritetty löytää totuutta.
Mitä mieltä olet? -Taidamme löytää sen.
Jos täällä olisi solki tai mitä vain -
vaikkapa jopa 15 cm päässä, tämä hälyttäisi.
Katso, mitä hän löysi. -Vau! Mikä se on?
Emme tiedä. -Kangasta.
Näyttää nailonilta. -Joku säkki.
Perunasäkki.
Se voi olla monta asiaa, mukaan lukien laskuvarjo.
Se oli tässä.
Maan pinnalla? -Niin.
Pitää etsiä täältä. -Katsotaan, mitä muuta täällä on.
Kas niin. -Tässä se on.
Putken pätkä tai jotain.
Ei ole osa laskuvarjoa.
Putki. -Aiotko pitää sen?
Ehdottomasti. -Tarkasta, mikä se on.
Se voi olla osa ulompaa pussia.
Vaikea sanoa.
Se voi olla valjaista.
Mielestäni olemme oikeassa paikassa.
Nailonia on vaikea löytää metallinpaljastimella.
Ehkä me löysimme.
Ehkä.
Löysimme jotain, jonka uskomme olevan laskuvarjon palasia.
Hihnan.
Toimme sen FBI:lle.
Saimme vinkin laskuvarjon sijainnista,
löysimme laskuvarjon, veimme heille viisi eri tavaraa.
Emme ole kuulleet FBI:stä sen jälkeen.
Tomin ongelma oli:
"En olisi nähnyt sitä, ellen olisi uskonut sitä."
He löysivät pätkän nailonhihnaa ja antoivat lausunnon:
"Löysimme hihnan, joten laskuvarjo haudattiin tänne."
Mitä? Melkoinen päätelmä.
Tuollaiset asiat häiritsevät minua.
Alue oli hakkuualuetta,
jolla oli ollut paljon toimintaa vuosien varrella.
En usko, että esineistä pystyi päättelemään,
että kyseessä oli laskuvarjo.
En usko, että se oli.
Ehkä se ei ollut mitään, ehkä se oli…
Kuka tietää, mikä se oli?
Mutta uskaltaisin lyödä vetoa,
että FBI ei tehnyt koskaan mitään tuolla laskuvarjolla.
He eivät ole kiinnostuneita ratkaisemaan D. B. Cooper -kaappausta.
Eivät alkuunkaan.
Tämä juttu on yksi mielenkiintoisimmista asioista,
joihin osallistuin FBI:ssä, koska se jatkuu ja jatkuu.
Siitä on jo 50 vuotta.
Emme edelleenkään tiedä Cooperin henkilöllisyyttä.
Meillä on epäiltyjä.
Uusia tulee jatkuvasti, ja vanhat haalistuvat.
Mutta kehenkään heistä ei ole suoraa yhteyttä.
Nyt, kun tapaus on jo 50-vuotias,
en pysty vieläkään sanomaan varmuudella, kuka Dan Cooper on tai oli.
En usko, että kukaan pystyy. Sen väittäminen on vastuutonta.
Voin sanoa, että tunnen hänet paremmin kuin viime ja edellisenä vuonna.
Joka vuosi tiedämme enemmän, uutta tietoa tulee,
uusia vihjeitä analysoidaan uusin tavoin.
Kukaan syyllisistä ei ole suosikkini tällä hetkellä.
Mutta minulla on suunta kompassissa.
Ja se osoittaa pohjoiseen, Kanadaan.
BRITTILÄINEN KOLUMBIA
Kanadassa on monia vihjeitä, joita ei ole koskaan tutkittu.
FBI ei koskaan tutkinut Dan Cooperin merkitystä.
Dan Cooper oli ranskalainen sarjakuvasankari,
joka lensi lentokoneilla ja hyppäsi laskuvarjoilla.
Jos FBI sanoo jotain, kaikki uskovat siihen,
mutta totuus on, että FBI:kin koostuu ihmisistä.
Parasta työtä tässä jutussa ovat tehneet yksityishenkilöt.
Intohimoiset ihmiset, jotka ovat seuranneet johtolankoja,
löytäneet ranskalaisia sarjakuvia, googlanneet tiensä totuuden ääreen.
Menisin pohjoiseen.
En tuhlaisi aikaa Yhdysvalloissa. Menisin suoraan Kanadaan.
Tekstitys: Kai Lavila