ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Усі ми хочемо бути вільними,
але є одна сила, яка стримує нас усе життя,
і це — гравітація.
Д. Б. Купер зробив те, чого прагне кожен з нас, сам не знаючи про це, —
стати особистістю.
Протистояти гравітації,
протистояти системі.
Це типова американська загадка, за якою ми спостерігаємо досі, через 50 років.
Але в цій історії є деталі, які будь-хто може знайти в інтернеті
і думати, що він теж розслідує справу.
Це велика загадка для епохи інтернету.
ПОШУК
Її незайманість прекрасна.
Кажу, що вона схожа на історію Бонда.
Елегантний джентльмен у костюмі й краватці
замовляє бурбон і вистрибує з клятого літака
посеред ночі. У цьому є щось круте й сміливе.
Він нікого не скривдив. Усіх випустив з літака.
Забрав 200000 доларів і вистрибнув.
У грозу.
Йому це зійшло з рук. Спритно, правда?
Купер задовольнив внутрішнє бажання багатьох —
отримати 200 000 доларів і зникнути.
Гадаю, справа житиме вічно.
ЕПІЗОД 3 БАЧИТИ ІСУСА НА ТОСТІ
ГОЛЛІВУД
ЛОС-АНДЖЕЛЕС 2016
Це розслідування було складним.
Ми витратили купу власних коштів,
п'ять років ми збирали докупи докази, хотіли продати сюжет History Channel.
Багато пройшли, щоб цього досягнути.
Було просто неймовірно, коли Том усе ж продав сюжет History,
бо можна витратити купу грошей на проєкт,
і не отримати нічого натомість.
History Channel хотів, щоб ми з Томом стали частиною історії.
Переконайте нас.
-Почнімо. -Гаразд.
Ми представимо цю справу і спробуємо переконати Тома Фуентеса,
який довго керував ФБР. Тепер він — пенсіонер
і автор детективів.
БІЛЛІ ДЖЕНСЕН
Том Фуентес описав нашу справу як феноменальну й сказав:
«Фантастично. Певно, це він. 90%».
РОБЕРТ В. РЕКСТРОУ КІБЕРРОЗСЛІДУВАННЯ: ОШУКАНЕЦЬ
Але за пів року
все змінилося.
Я вважав усі докази, про які розповідали на History Channel,
дуже переконливими,
але коли вони поговорили з Томом, то сказали, що вони мають робити,
і все пішло в іншому напрямку.
Ми тут, щоб розповісти вам про наші найновіші знахідки в цій справі.
Як грім на голову.
У другій серії ФБР запросило головну у справі стюардесу
прийти й поглянути, звісно, на камеру,
на ряд фото потенційних підозрюваних у справі Купера.
Я подумав: «Як дивно».
Ця жінка ніколи не давала інтерв'ю.
ТІНА МАКЛОУ СТЮАРДЕСА РЕЙСУ NW305
Ось цей схожий на того, біля якого ви сиділи?
Ні, не думаю.
Не думаю.
Наприкінці серії
вона дивилася на фото разом з ФБР і Фуентесом.
І вона все зруйнувала.
Зруйнувала всю теорію справи.
Коли це сталося, я відчув, як Том, що сидів справа, важко дихав.
Як ми знаємо, свідки — дуже ненадійне джерело.
А ще й 40 років потому,
бачивши його лише тоді в літаку.
Не думав, що вона скаже «так».
Якби вона це зробила, то я був би в шоку.
Судові адвокати підтвердять,
що слова свідків
у кращому випадку точні на 50%.
Четверо людей побачить злочин,
і кожен з них описуватиме його по-різному.
І їхні свідчення залежать не лише від сприйняття.
А й від їхніх упереджень.
Я впевнений, що Рекстроу — не Купер.
У нас було 93 докази для документалки від History Channel.
У нас були зламані коди, свідки, навіть набори потрібних навичок.
Ми думали, що все це переконливо.
Чи є щось з цих 93 доказів про гроші чи парашут?
Ні, Біллі, самі знаємо, що немає. Це непрямі докази.
З 93 доказів немає жодного, який би довів, що він був у літаку,
що він був у Портленді того дня.
Незалежно від того, яку б ви хотіли відповідь на питання «Рекстроу — Купер?»,
розглядати докази таким чином — недобросовісно й несправедливо.
Мене це тоді обурило.
І досі обурює.
Ніколи не забуду, як режисер сказав мені:
«Хіба не маєш вибачитися перед Рекстроу?»
Я сказав: «Мені нема за що вибачатися, і я підтримую свою команду».
Тома показали як одного з тих божевільних, що вірять у теорії змови,
замість того, щоб представити його методичним слідчим, яким він був.
Мені було шкода Тома, бо він багато років законно працював.
Те, що його особистість поставили під сумнів, — удар по репутації.
Та й узагалі це неправильно.
-Як ти? -Усе добре.
Я зробив висновок… Думаю, Том запитав мене це на камеру.
Він спитав: «То ти не думаєш, що це він?» Я сказав: «Ні, не думаю».
Бо у ФБР є дозволи й інформація, яких у нас немає.
Ось так просто.
Ми з Томом
небагато спілкувалися після цього.
У кінці документалки перед ним гримають дверима.
Вони закрили справу.
БУДІВЛЯ ФБР ІМ. ДЖ. ЕДГАРА ГУВЕРА
Після одного з найдовших і вичерпних розслідувань
у нашій історії, ФБР перенаправлятиме ресурси,
виділені на 45-річну справу Купера.
Того ж тижня, коли вийшов фільм,
ФБР закрило справу.
Тож справу закрито?
В адміністративному порядку — так.
На мою думку, ФБР змовилося з шоу.
Наступного дня після ефіру ФБР оголосило…
Ми переглянули всі докази.
«Переглянули інформацію Колберта, там нічого нового».
Нічого нового.
Погляди й думки Тома Колберта і команди нерозкритої справи
в «Справі Купера закрито?» від History Channel
— це суто їхні судження.
Будь-які припущення про змову між History Channel
і ФБР не доведено.
СПАНТЕЛИЧЕНІ ФБР ЗАКРИВАЄ СПРАВУ
Йому це зійшло з рук? Чи він помер після спроби?
Тепер можна сказати, що ми ніколи не дізнаємося.
Чому вони закрили справу через 45 років?
Гарне питання.
Я не можу на нього відповісти.
Тут явно щось нечисто.
Так, але віника в мене немає.
Коли хтось каже: «Ви нічого з цим не вдієте», —
це просто…
Це мотивує всіх у команді.
Я хочу поговорити про опір,
дезінформацію та брехню, які зруйнували розслідування, що тривало сім років.
Група Колберта має визнати те, що докази не вказують на те,
що Рекстроу був Купером.
По-перше, усі свідки, які бачили Д. Б. Купера,
сказали, що йому було за 40 років.
А Роберту Рекстроу було 28 на момент викрадення, і це велика проблема.
Команда Колберта, не сприймаючи реальність,
вирішила піти шляхом вигадки великої змови ФБР та інших.
Бо ж має бути пояснення,
чому Рекстроу не змогли звинуватити в злочині,
і пояснення має стосуватися змови.
Ми тут не для того, щоб допитувати агентів ЦРУ й ФБР,
ми тут, щоб дослідити особистість, у якої кілька імен,
різних кримінальних прізвиськ,
а коли її заарештовують, то випускають з в'язниці,
бо це ж пілот ЦРУ.
Казали, що Рекстроу працював на ЦРУ.
І через те, що він зробив для них,
ЦРУ не хотіло, щоб ця інформація оприлюднювалася.
Вони уклали угоду з ФБР, щоб його випустили.
Ось такі чутки.
Але фактів немає.
У цьому плані ФБР нападатиме на кожного.
В інтерв'ю Рекстроу говорив, як «морський котик».
Спеціаліст з руйнівних операцій з вибухівкою в повітрі, морі, на землі.
Він говорив, як колишній військовий.
Він не схожий на працівника ЦРУ.
Працівник ЦРУ з таким досвідом усі карти вам так на стіл не викладе.
Ми словами не розкидаємося.
Я сказав: «Якщо ФБР нам відмовить, я викличу команду».
Думали: «Нащо ж ви приховуєте?» Ми не знали про ЦРУ.
Годі.
ФБР і ЦРУ це все приховують?
Може, годі.
Якщо ФБР, ЦРУ і прибульці об'єдналися і щось приховували,
то думаєте, вони приховали б щось таке несуттєве,
як викрадення літака на північному заході Тихого океану у 1971-му році,
грошей з якого не стало б навіть, щоб купити франшизу «Арбі»?
Бекон, чеддер, кругла фрі Лише за 2 долари 99 центів
За 2.99?
Не маю нічого проти теорій змови. Саме те для божевільних.
Але думка про те, що ці люди просто заперечують доведені факти,
які лежать на поверхні, зводить мене з розуму.
NBC Sports представляє…
«Роуз Боул» 1970-го року.
Я знаю, дехто думає, що я збожеволів,
але щоб зрозуміти хід моїх думок,
треба повернутися до січня 1970-го.
Я дивився «Роуз Боул»,
і раптом зі мною щось сталося.
У мене в очах почало темніти.
На полі Майк Олдгем.
Третій і вісім.
У голові почало дзвеніти.
Тато, лікар-психіатр, і мама, сказали: «Відвеземо тебе в лікарню в Санта-Моніці».
У ліфті я впав у кому.
Лікарі сказали, що я не житиму. Сказали: «Нічого не можемо зробити».
Мама купила чорну сукню.
І раптом мої очі розплющилися.
Лікарі сказали: «Ми не знаємо, як ти вижив». А за мить
тато повернувся і сказав: «Ти маєш з'ясувати, чому ти вижив».
Ми дуже релігійна сім'я, і татові слова стали наказом.
Мені було 11 років,
я мав вчитися ходити, говорити й читати наново.
Мене рятували газети.
Тато завжди сидів за столом, читав заголовки. Ми всі це пам'ятаємо.
Через ці газети я щодня слідкував за новинами,
дивився CBS, Paramount.
Відтоді мої батьки наполягали, кажучи:
«Ти маєш дізнатися, чому». Ось чому я тут.
І коли нам на History сказали…
Неможливо винести вирок,
коли головний свідок каже: «Не він».
«Це не він. Ми не розглядатимемо справу.
Справу перемістимо на склад "Шукачів втраченого ковчега",
усе скінчено».
Тепер ми були впевнені: «Ми знаємо, хто наш ворог».
Тож після першої документалки ми знайшли адвоката для суду у Вашингтоні.
Позов, який подали у Вашингтоні, свідчить, що справа Купера не розкрита.
Том Колберт і його адвокат
зробили значний внесок у розслідування справи,
подавши позов на ФБР.
Позов змусив ФБР надати доступ
до усієї інформації про розслідування.
Суд тривав пів року. Суддя був на нашому боці. У нас була вся інформація.
Ми щомісяця отримуємо від ФБР
щонайменше 500 сторінок нової інформації,
яка раніше була доступна тільки ФБР.
САЙТ ТОМА КОЛБЕРТА
Коли Том Колберт оприлюднив усі дані ФБР,
то я прочитав близько 25 000 сторінок
справжніх документів ФБР щодо справи,
я дізнався більше про краватку,
про недопалки, про те, що з усім цим сталося.
Наче лавина з документів.
Якісь вирізки з газет,
міжвідомчі записки,
листи на адресу ФБР і від ФБР.
Там було кілька перлів, і вони зосереджувалися
навколо свідчень стюардес та інших людей.
І аналіз, який ФБР виконало
щодо конкретних підозрюваних та доказів,
дав багато цінної інформації
та пролив світло на справу.
Через те, що справа вийшла на новий рівень, я в неї занурився,
вона мене зацікавила.
17 СІЧНЯ, 2017
ФБР не змогло розкрити справу, але тепер вчені думають,
що звузять пошуки підозрюваного
з тим, що вони знайшли на його краватці.
Група вчених, що називає себе слідчими-аматорами,
виявила понад 100 000 частинок
рідкоземельних елементів…
А це стронцій, ітрій і церій.
…які були на краватці Д. Б. Купера.
У наші дні багато досліджень у справі Купера проводять звичайні громадяни.
Є ті, хто іноді з'являється серед охочих розкрити справу, хто допомагає,
використовуючи наукові знання, досліджуючи документи ФБР,
шукаючи, аналізуючи початкові джерела.
Це я.
Учений Том Кей.
Є один хлопець, який називає себе «Анонімом»,
він висунув підозрюваного Вільяма Сміта.
Є ще один хлопець — Марті Андраде,
який провів ґрунтовні дослідження
щодо можливостей вижити після стрибку з парашутом.
Мабуть, найцікавіше місце, куди можуть заглянути зацікавлені
у справі Купера — це подкаст «Купер Вортекс».
Я подумав: «Як же він почувався, коли приземлився?
Що він побачив? Які були його перші думки?»
І думка, що, може, я ніколи не дізнаюся відповідей, зводить мене з розуму.
Що найбільше чіпляє мене у справі Купера —
це нерозкрите пограбування.
Уявляю себе на його місці.
«Я все спланував, виконав, і мене не впіймали».
Доброго ранку. Я Том Колберт.
А ще є Томас Колберт, який сам по собі дивна особистість.
Том Колберт — один з героїв,
у тому сенсі, що він оприлюднив усі дані ФБР,
це, звісно, вражає, проте їхнє розслідування
пішло трохи не в те русло.
Том стояв на своєму і досі стоїть,
і я це поважаю.
Проблема в тому, що через це ти можеш
використати всі докази на свою користь.
Доказів просто неймовірна кількість.
Я уважно стежив за історією Колберта, як і за всім, що пов'язано з Купером.
Коли сюжет вийшов, то я подумав, що він дуже цікавий.
Але Том перейшов від доведення своєї теорії до її продажу.
Більшість моїх знайомих
думають, що старання Колберта
змусити світ думати, що Роберт Рекстроу — Д. Б. Купер —
це просто голлівудська казочка задля грошей і слави.
Але Колберт став своєрідним каналом, до якого потрапляє багато інформації.
А її він віддає дослідникам справи.
Я ніколи не був Купероодержимим.
Я не заводив блоги. Там усі сваряться.
«Це мій, твій, той підозрюваний». Вони одержимі.
У справі Купера найстрашнішим місцем став інтернет.
Окрема група людей так могла спілкуватися один з одним.
І там, як і всюди, перекручували факти, створювали божевільні теорії.
Інсайдер, секретні операції.
Д. Б. Купер був з Марса, його викрали прибульці.
Настільки все далеко зайшло.
Ми зараз серед купи різних конспірологічних теорій.
Бажання дізнатися правду —
тепер головне заняття американської громадськості.
І справа Купера — це крихітна частинка цієї системи.
Іноді на форумах про Купера один шукач писав іншому:
«Ти бачиш Ісуса на тості».
Лінда Лоу каже, що бачить образ Ісуса у плавленому сирі.
Просто… У цьому образі є щось миле,
те, що змушує мене посміхатися.
Усі в цій історії бачать Ісуса на тості.
Ми всі бачимо те, що хочемо, проєкціюючи на себе.
Люди прагнуть встановити зв'язок між різними речами.
Іноді, коли щось збігається, то ми кажемо, що цей зв'язок правдивий.
Чи то Ісус на тості, чи те, що твій брат схожий на Бінга Кросбі,
ось так і з Купером.
І якщо якихось частинок інформації не вистачає, то розум сам заміщає їх
інформацією та підозрюваними, у яких ми віримо.
ДУМАЮ, ЦЕ ДУЕЙН ВЕБЕР, БО…
ФАВОРИТ — ВІЛЬЯМ ДЖ. СМІТ
В онлайн-спільноті дослідників діла Купера в більшості своя непохитна думка.
Онлайн-середовище може бути не дуже доброзичливим,
і воно не любить примати до себе нових людей.
За день ти отримуєш сотні коментарів,
і вони швидко стають злими й гнівними.
На мене здійснювали кібератаки. У мене крали файли.
Через це мій комп'ютер довелося повністю очистити.
Вони були досить сильними.
Деякі, очевидно, були від інших дослідників справи Купера.
СИТУАЦІЯ ВИЙШЛА З-ПІД КОНТРОЛЮ.
Хтось опублікував фото моєї сім'ї, написав, що мої діти та дружина — потвори.
Це просто божевілля,
люди намагалися захистити свою інформацію.
Мене звати Тім Еванс,
я — репортер «Індіанаполіс Стар».
ІНДІСТАР.
У 2018-му році в редакцію з сюжетом подзвонив Том Колберт.
Хтось сказав: «Тіму сюжет сподобається».
Я подзвонив, і Том дуже хотів розповісти свою історію.
Він був упевнений, що історія чудова.
Він був добрим, похвалив мене за роботу.
Підготувався і знав, про що я писав раніше.
Це мене спантеличило, заманило.
Том сказав: «Я хочу розповісти все саме вам».
Він звертався в інші газети, не знаю, чи це було щиро,
але він підтримував зв'язок.
«Як успіхи? Говорили з тим-то?»
Більш інтенсивний і наполегливий, ніж будь-який інший інформатор.
З більшості треба витягувати інформацію.
А з нього прямо лилося.
У Тома купа наснаги до справи, він багато в неї вклав.
Він хоче, щоб вийшло щось путнє.
Том хотів розповісти, як правильно подати історію,
з ким мені треба поговорити, але я так не працюю.
Я вдячний за його допомогу, за вказівку на джерела, але я сам дослідити факти,
дізнатися, чи Рекстроу справді Купер.
Боб.
Пане Рекстроу, я Тім Еванс.
Я репортер газети «Індіанаполіс Стар».
Вибачте за неочікуваний дзвінок,
але до мене звернувся Колберт.
І він стверджує, що саме ви —
Д. Б. Купер, який викрав літак і…
Без поняття. Але Колберт мене кілька років переслідував,
що призвело до масштабного судового позову.
Тепер же він
надсилає шість сторінок інформації
в різні редакції газет невеликих містечок,
щоб влаштувати журналістський бліцкриг
і напасти на Рекстроу ще раз.
Ось так.
Ви подали на нього позов?
-Скоро подам. -Скоро? Гаразд.
Не пишіть про мене в газетах.
Затаскаю по судах.
То ви чи ви не…
Ви заперечуєте правдивість його тверджень?
Не робіть висновки так швидко. Це питання варте 40 мільйонів.
Хай відповість. Що він сказав?
Він підтвердив, що це ви. Даю вам можливість заперечити.
Це можливість з'ясувати, чи він каже правду.
Під час інтерв'ю з Рекстроу я дав йому чотири можливості сказати: «Я не Купер.
Це зробив не я».
Але він дражнив усіх думкою про те,
що, може, це й він: «Може, я знаю більше, ніж кажу».
Здається, йому подобається бути Купером, підтримувати таємницю, бути її частиною.
Він знав, що робить Колберт.
Він знав графік, за яким Колберт працював.
Це теж цікаво.
Звідки він стільки знав?
Вони були командою? Чи справді були ворогами?
Що ж відбувалося?
Вони продавали історію разом?
Якби вони й вирішили зібрати цілісну історію,
то Рекстроу був би за.
Гадаю, єдине, що його стримувало, це зізнання у злочині.
Але я чув, що Колберт пропонував йому заплатити за те,
щоб він зізнався.
Для вас є хороші новини.
І починаються вони з чека на 20 000 доларів,
щоб ви розповіли свою правду.
Скажу вам, у нас з ним цікаві стосунки.
Рекстроу був нарцисичним соціопатом.
Справді був.
Він намагався залучити нас, але після засідки ми не відповідали.
Я більше не говорив з Рекстроу.
Я зосередився на зборі доказів для розслідування.
Ви знаєте щось про чоловіка з Індіани, який, імовірно, розшифрував повідомлення…
Це ж Шервуд, так?
Думаю, так.
Для Колберта це переможний момент, момент «еврики», це його останній шанс.
ВІТФІЛД, ІНДІАНА
У грудні 2017-го я знайшов в інтернеті лист,
написаний Д. Б. Купером редакціям газет.
Після викрадення літака
людина, яка нібито була Д. Б. Купером,
надсилала листи, по суті, кепкуючи з ФБР.
«Ви мене не зловите».
І хто б це не був, він писав про речі,
про які, імовірно, міг знати лише викрадач.
Деякі з цих листів оприлюднили одночасно.
Але ми з'ясували, що були й інші листи,
яких не оприлюднювали навмисно.
Тож ми отримали доступ до листів, які не були оприлюднені
через позов про порушення закону про свободу інформації.
Я подзвонив Тому.
І запитав: «А що та з цифрами, які ніхто не може зрозуміти?»
Він каже: «ФБР не їх не розкодувало».
Я працював з кодами, тож сказав: «Надішли листа.
Повесели мене».
Він надіслав його мені, і я розгадував по вісім чи й десять годин на день,
сім днів на тиждень, десь два тижні поспіль.
Застосовував усе про що знав, усі коди, яким нас навчали.
І дійшов до того, що подумав:
«Якщо це Рекстроу, то я маю знати, як він думає,
що ним керує».
Я постійно дивився той набір цифр.
«Чому він тричі написав 71?»
Хвилинку.
Це 371? Я сказав: «Це ж був мій підрозділ у В'єтнамі».
А Рекстроу тоді хотів повернутися в підрозділ.
Я записав усе, що ми робили у В'єтнамі,
і почав ставити над усім цифри.
А вгорі цього листа було сім літер «C».
Сім «С» — це 21.
Армійське Агентство Безпеки,
частиною якого були всі наші підрозділи.
ААБ — 21.
І я подумав: «Ось воно».
Бінго.
Рік Шервуд використав техніку,
яку називають простою англійською гематрією.
Беремо літери, перетворюємо їх на цифри.
«А» дорівнює одиниці, «Б» дорівнює двом і так далі.
У гематрії їх треба додавати.
Якщо дві фрази дорівнюють одному значенню,
то, можливо, вони якось пов'язані.
Наприклад, Джордж В. Буш і Джон Ф. Керрі —
це кандидати на президентських виборах 2004-го.
Між ними якийсь містичний зв'язок?
Гадаю, це просто збіг.
Бо якщо взяти Денніса Родмана
і додати літери, то теж вийде 130.
Я не вірю в теорії змови.
І саме я зламав код…
бо я був у тому підрозділі.
У 371-му підрозділі радіодосліджень,
який був частиною Армійського Агентства Безпеки,
наші секретні гелікоптери вилетіли з 11-го відділу підкріплення.
Тож наш підрозділ, у цілому,
був суперсекретним.
Усі чотири факти збіглися, і це все було з мого підрозділу,
у якому він хотів бути. І був тимчасово, протягом шести тижнів.
Які ж шанси цього збігу?
Був зв'язок між тим, що він робив у південно-східній Азії,
і тим, що знайшли,
і розшифрували
з листів Д. Б. Купера.
І цей зв'язок досить сильний.
Справа Д. Б. Купера — це той випадок, коли люди хочуть, щоб ідея
відповідала упередженій думці,
і вони відкинуть ті її частини, які не підійдуть.
Вони знайдуть деталі, що підходитимуть і потім…
З цим важко сперечатися, бо деталі то підходять,
але до всього того, що було відкинуто,
більше ніколи не повертаються.
Коди створені, щоб їх не зламали. На те вони коди.
Якщо ви хочете взагалі зламати код,
то треба знати того, хто його написав.
Я добре знав, хто такий Рекстроу.
Він показував, що розумніший за всіх.
І це було видно в усьому, що він написав.
Але останній лист —
це ключ.
Тут Рекстроу написав своє ім'я.
Том каже: «Не думаю, що це він. Пише про дядька».
Я сказав: «Він не про дядька.
А про дядька Сема».
Я прочитав це двічі й сказав: «Це стиль Рекстроу».
Сказав: «Це Д. Б. Купер».
Останній рядок:
«Скажіть копам-прислужникам, що Купер — не моє справжнє ім'я».
Я сказав: «Цікаво, чи він написав тут своє повне ім'я».
Я порахував ту фразу, вийшло 269.
Роберт В. Рекстроу все записав.
Я спитав: «Він же лейтенант?» Він сказав: «Так».
І додамо: «Я».
Переведемо літери в цифри
й вийде
двісті шістдесят дев'ять.
Тож він написав своє ім'я
ось тут.
Це був момент прозріння.
Коли бачиш щось і кажеш: «Тут має бути загадкове повідомлення»,
то в тебе безліч можливостей.
Можеш зробити так, щоб у документах було те, чого ти хочеш.
Це форма необ'єктивності підтвердження.
На мою думку, листи аж ніяк
не є матеріальними доказами того, що Рекстроу — Купер.
Я з'ясував, що фраза: «Я Губка Боб Квадратні Штанці», —
теж дорівнює магічній сумі.
Не думаю, що це означає, що Д. Б. Купер — це Губка Боб.
«ГУБКА БОБ КВАДРАТНІ ШТАНИ» NICKELODEON, 2003
Можна вигадати штуку з Губка Бобом? Так. Але чи це має відношення до справи?
Чи це надійно? Я б не сказав.
Можна вигадати різні інтерпретації,
але саме так Рекстроу діє і спілкується.
Це інтерпретаційне кодування.
Знаючи те, як він писав,
і знаючи його самого,
я знайшов рішення.
Інтерпретаційне.
Помилкове сприйняття ідеальних зв'язків за справжні.
Ось це та небезпека при проведенні будь-якого наукового розслідування.
Ви берете інформацію не з даних,
а зі свого мозку, і вона будується на ваших упереджених поглядах.
Ми вважаємо, що процес декодування був точним,
і він точно показує, що Рекстроу сам сказав про свої вчинки.
Ім'я Рекстроу закодоване в літерах.
А це коди, які використовувалися ще в Першій світовій війні.
Їх не лише тричі розшифрував спеціаліст з кодів у АНБ,
а й підполковник Роберт Рекстроу.
Він подивився на коди й сказав: «Вони справжні».
Тож я не сперечатимусь з 100-річною книгою по зламу кодів
чи з підполковником, чи зі спеціалістом зі зламу кодів з АНБ.
Якщо кажуть, що коди збігаються, то так і є.
Це Рекстроу? Так, це він.
Це підтверджено.
Але не перебільшуйте. Він лише викрадач, от і все.
А щодо ЦРУ. Ну ж бо.
Він займався чимось іншим? Так.
Але я не маю права казати.
Скільки ж розчарування, коли не можеш довести свою правоту у справі,
отримати визнання і підтвердження цього?
Лише деякі люди зможуть продовжити боротьбу.
ОРЕГОН 2017
СЕКРЕТНЕ МІСЦЕ
Ми приїхали сюди через Расса і Крісті.
У них є нова інформація щодо грошей і парашуту.
Крісті й Расс прийшли до нас після першої документалки.
Їхнє прізвище — Купер. Це просто збіг.
Тож Крісті сказала: «Ми з чоловіком склали маршрут втечі.
Знаємо, де може бути закопаний парашут».
Справді?
Коли він розповів мені історію, усе було пов'язано,
я сказала: «Треба розказати».
Усе розповіли за столом у цьому аеропорту для маленьких літаків.
За словами нашого інформатора, Расса Купера, він був там і почув історію,
її розповідав чоловік, на ім'я Воллі,
він — один з чотирьох, хто допомагав Куперу у втечі.
За словами Воллі, у ніч викрадення літака
Купер приземлився десь за 400 метрів від «Гохіна». А це злітна смуга.
Там на нього чекали троє чоловіків.
Вони сіли в маленький літак разом з 50 000 доларів і бомбою.
Пролетіли над озером Ванкувер, де скинули гроші й бомбу,
щоб залишити хибний слід того, що Купер упав в озеро й потонув.
А потім Купер переодягнувся, пересів на інший літак у «Скаппузі»,
і його відвезли в головний аеропорт Портленда,
де він сів на рейс до Лас-Вегаса.
Інші ж 150 000 доларів і парашут
завантажили в пікап, який поїхав у певне місце,
і коли Воллі описав це місце, то я зрозумів, що знаю, де це.
Ми кілька разів туди їздили. З 13 членами команди.
Ми тут, щоб відповісти на питання, на яке тисячі людей шукають відповідь.
-То що думаєш? -Думаю, ми його знайдемо.
Якщо буде пряжка чи затискач на відстані 12–16 см, то він запищить.
-Поглянь, що в неї. -Ого! Що це?
-Не знаємо. -Тканина.
-Чорт, схоже на нейлон. -Джутовий мішок.
Чи картопляний мішок.
Це може бути багато що, включаючи парашут.
Тут лежало.
-Просто на поверхні? -Так.
Треба шукати тут.
Так, подивимося, що ще є.
-Ось так. -Є щось.
Шматок труби.
Це не частина парашуту.
-Труба. -Ви ж тканину заберете?
-Авжеж. -Щоб побачити, що це.
Це може бути частина зовнішньої сумки.
-Важко сказати. -Може, частина підвісної системи.
Я думаю, що ми у правильному місці. Нейлон важко знайти металошукачем.
Так скажу.
-І, може, ми знайшли. -Може, знайшли.
Ми знайшли те що вважаємо частиною парашута.
Або ременем.
Ми передали тканину ФБР.
Ми розповіли про місце знаходження парашута,
ми його знайшли й принесли п'ять зразків.
Від ФБР ніякої інформації відтоді.
Том іноді потрапляв у так звану пастку:
«Я б цього не побачив, якби не повірив».
Вони знайшли шматок нейлонового ремінця,
і вже кажуть: «Ми знайшли ремінь,
який вказує, що це місце, де закопали парашут».
Що? Це нелогічно.
Ось таке мене турбує.
Це місце було районом лісозаготівлі,
і там багато років відбувалася активна діяльність.
Не знаю, чи проводили аналіз знайденого,
щоб казати, що це був парашут.
Я так не думаю.
Може, це просто непотріб, а, може…
Хтозна, що це насправді?
Але я сказав би, готовий навіть посперечатися,
що ФБР нічого з тим парашутом і не робило.
Вони не зацікавлені у розкритті справи викрадення літака Д. Б. Купером.
Узагалі.
Ця справа — одна з найцікавіших, яку я розслідував у ФБР,
бо вона тримається крізь роки.
Минуло 50 років.
Ми так і не наблизилися до розкриття особи Купера. У нас є підозрювані.
Постійно з'являються нові, інших же відкидають.
Але насправді немає прямого зв'язку з жодним.
І через 50 років після відкриття справи
я не можу впевнено відповісти, хто такий Ден Купер.
Не думаю, що хтось може, зробити так — безвідповідально.
Але скажу, що відчуваю, що знаю набагато більше про те, ким він є і був,
ніж минулого і позаминулого року.
Щороку ми дізнаємося щось, з'являється нова інформація,
по-різному аналізуємо нові зачіпки.
І улюбленця серед підозрюваних у мене немає.
Але є стрілка власного компаса.
І вона вказує на північ, до Канади.
БРИТАНСЬКА КОЛУМБІЯ
Я вважаю, що в Канаді купа ще ніким не перевірених зачіпок.
ФБР не розслідувало справжнє значення імені Дена Купера.
Ден Купер — ім'я героя французьких коміксів,
який літав на літаках і вистрибував з них на парашутах.
Якщо ФБР щось каже, то люди в це вірять,
але ж ФБР теж складається з людей,
і найкраще нещодавно попрацювали над справою слідчі-аматори.
Люди, які горять ідеєю, які знаходять маленькі зачіпки,
знаходять французькі комікси і вишукують правду в інтернеті.
КОРОЛІВСЬКІ ВІЙСЬКОВО-ПОВІТРЯНІ СИЛИ КАНАДИ
Я б поїхав на північ.
Не витрачав час у Штатах. А поїхав би прямо в Канаду.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба