Rádi bychom vám připomněli, abyste si zapnuli bezpečnostní pásy…
Jen si to představte. Je úžasné, že od roku 1971, i po 50 letech,
lidi stále pátrají po Cooperovi.
Když se podíváte na internet, najdete tam Cooperity,
kteří dodnes vymýšlí různé teorie a hledají podezřelé.
Jen si to vezměte. Jedná se o příběh starý 50 let.
Nikdo neví, co se stalo. Je to návykové.
A lidi se tomu snaží přijít na kloub,
aniž by o tom cokoli věděli.
Tuhle stopu všichni sledují už několik let,
ale FBI teď hodila ručník do ringu.
Je to plné záhad. O tom není pochyb.
A tohle bude jedna z nich.
I po 50 letech se Cooper stále objevuje.
Jakmile se do toho ponoříte, není úniku.
Nemá to konce. Nikdy nezjistíte, jak to bylo.
Víme jen to, že byl v tom letadle.
Nevíme nic o tom, co se dělo předtím, ani potom.
Proto se od toho lidi podle mě nedokážou oprostit.
Kdo ví, kdy a kde se může objevit další kousek skládačky?
EPIZODA 4
LISTOPAD 2021
SOBOTA A NEDĚLE
Dobrý den, vítejte na CooperConu.
CooperCony pořádám pravidelně jednou za rok už od 2018.
D.B. Cooper je součástí folklóru,
severozápadních legend společně s Bigfootem a UFO.
Tak mi přišlo super z toho udělat festival.
Jdete se nahlásit? Zařídíme to.
CooperCon je v podstatě kmenové shromáždění.
Jsem majitel a provozovatel Northwest Escape Experience.
Máme únikovou místnost s D.B. Cooperem.
Přidala jsem se k tomu všemu díky stránce na Wikipedii.
Jsem historik a případem D.B. Coopera se zabývám od svých sedmi nebo osmi let.
Má matka byla na letišti Sea-Tac, odkud měla letět za mým budoucím otcem,
ale došlo k únosu a její let měl zpoždění.
Málem jsem se kvůli němu nenarodil.
Je to jedinečný zážitek být zde osobně.
Konečně zavřete notebook
a vyrazíte se s těmi lidmi setkat osobně.
UNESENÁ IPA
Jsme jako jedna rodina,
protože všichni trpíme stejnou nemocí.
Neschopností ten případ vyřešit.
Máme zde pana starostu Coopervillu,
který vede The Mountain News.
K němu se přidá pohledný organizátor této akce.
Moji dobří přátelé, Bruce Smith a Eric Ulis.
Byl to jen jeden chlap, co si chtěl vydělat
a chtěl zbohatnout, nebo za tím bylo něco jiného?
Můžete si tu promluvit s lidmi, kteří ten případ znají
a kteří tehdy žili.
Znám všechny ty velikány. Jakmile přišli, byla jsem jak u vytržení.
Tamhle sedí Bill Mitchell, který byl před 50 lety v tom letadle
metr a půl od D.B. Coopera.
Kdyby se spoléhali na mě, abych D.B. Coopera identifikoval,
klidně by mohl být tady.
Řeší se tam samé podivné věci,
které můžou zajímat jen toho, kdo ten případ vyšetřuje.
Jakmile dostaneme útržky,
dáme je do elektronového mikroskopu.
Tohle je můj starý elektronový mikroskop z roku 1985,
který mám doma.
Asi jen málo lidí v zemi má doma něco takového.
Takže jsem asi výjimka.
- Jsme jedna velká nerdovská rodina. - Jo.
Za posledních 50 let bylo na toto téma napsáno více než 40 knih,
ale případ stále není vyřešen.
Podle mě je nejpravděpodobnější podezřelý Robert Rackstraw.
Já mám nejradši Barbaru.
William J. Smith, ale mohli to udělat i jiní.
Můj strýc byl Lynn Doyle Cooper,
což je jediný podezřelý, kterého FBI nikdy nevyloučila.
Ukřižují mě, když řeknu, že můj oblíbený podezřelý je Loki?
Mrzí mě, že vám to musím zkazit, ale D.B. Cooper už je dávno tuhej!
Jestli žije, je mu 95 let.
Dost kouřil, takže už je dávno po něm.
V příštích dnech o tom budeme mluvit ještě víc…
V tom případu je toho víc, než si umíte představit.
Cooperův vír existuje.
Už jsi narazil na teorii komiksů o Danu Cooperovi?
- Jo. - Tak povídej.
Tahle teorie komiksu o Danu Cooperovi mě velmi zajímá.
Dan Cooper je komiksový hrdina.
Byl testovacím pilotem francouzského kanadského letectva.
Zažíval různá dobrodružství a taky skákal padákem.
Když se díváte na obálky těch komiksů,
připadá vám, že se D.B. Cooper tou postavou inspiroval
a vdechl jí život.
Dobrodružství Dana Coopera byla dílem Alberta Weinberga.
Tento belgický umělec pracovat pod legendárním Hergém,
který vytvořil Tintina.
Komiks byl ve francouzštině
a v 60. a 70. letech byl velmi populární v Belgii, Francii a francouzské Kanadě.
V anglicky mluvících zemích ho neznali.
V komiksu bylo několik příběhů podobných samotnému únosu.
Byla tam letenka na jméno Cooper,
stroj 727,
byl tam případ únosu letadla ze Seattlu
a velmi podobné oblečení.
Černá kravata, tmavý oblek a kufřík.
V době únosu panovala ve francouzské části Kanady
obrovská paranoia a vzpoura.
Je důležitější dodržovat v naší společnosti zákon a pořádek,
dokud nebude klid.
A v tomto prostředí
byl Dan Cooper hrdina.
Dan Cooper byl náš.
Byl to Kanaďan.
A v 60. a 70. letech
bylo letectví populární.
Hrdina lítal nejnovějším tryskáčem
a v komiksu představoval čtenářům různé druhy letadel.
Všechny kanadské děti, které uměly francouzsky,
si četly o dokonalém hrdinovi létajícím v tryskáči.
A jaký kluk by neměl rád tryskáče?
Všichni jsme chtěli být piloty.
Nezačalo to Tomem Cruisem ve filmu Top Gun.
Po čem toužím?
- Po rychlosti. - Po rychlosti.
Četl jsem to jako teenager.
Fascinovaly mě
fantastické příběhy Dana Coopera.
Letěli jste do Jemenu.
Nebo do kolumbijské džungle.
Nebo jste objevovali Kanadu.
Byla to nádhera.
Albert Weinberg vydal 41 knih, což je hrozně moc.
A v jedné z nich se objevilo pojítko,
které mohlo souviset s tím únosem letadla.
To je ono.
Byly tam popsané techniky podobné způsobu,
jakým D.B. Cooper utekl z letadla.
Alberta Weinberga jsem poprvé potkal na naší letecké základně.
Jezdil po kanadských základnách, aby zde získal nové náměty.
Poprvé se do Kanady vydal v roce 1966
na kanadskou leteckou základnu Portage la Prairie.
Starali se o něj jak o krále,
protože díky jeho knihám úspěšně nabírali nové lidi.
V podstatě se mohl na základně pohybovat zcela bez omezení.
Odvezl si spoustu fotek.
Fotil si budovy, letadla, lidi.
Říkal: „Tenhle chlap vypadá jak stíhací pilot.“
A pak to kreslil do těch svých grafických románů.
Když jsem ten komiks viděl poprvé a prošel jsem si nákresy,
došlo mi, že existuje vztah
mezi heroickými činy
tohoto pilota, který vyskakoval z letadel
a miloval létání,
a ambicemi naštvaného muže,
který chtěl dokončit jednu dobrou věc.
Albert Weinberg mi řekl,
že v řádu ne týdnů, ale jen několika dnů po únosu
mu zavolal zdroj z francouzského kanadského letectva
a řekl mu, že to udělal jeden z nich.
SPOLUPRACOVNÍCI FBI NAŠLI KANADSKÉ POJÍTKO NA ÚNOSCE LETADLA
Albert Weinberg nechtěl, aby byl jeho hrdina
spojovaný s únoscem.
Pokaždé, když se ho na to chtěl nějaký novinář zeptat,
okamžitě to začal odmítat.
Dan Cooper je v tom komiksu vylíčený jako princ na bílém koni.
Snaží se nám ten muž, který unesl letadlo, poslat vzkaz?
Nebo možná únosce netušil,
že slavný francouzský kanadský pilot z komiksu
používá stejné jméno jako to, které si vybral on.
Kdo ví?
Kdybych vykradl vlak,
vydával se za Tonyho Hawka a utekl na skateboardu,
považovali byste výběr jména za náhodu? Já ne!
To pojítko
je podle mě až příliš očividné.
Navíc je to vzrušující.
Proto chci, aby to s tím komiksem souviselo.
V padesátých letech bylo kanadské letectvo na vrcholu.
Ale od 60. let se začalo zmenšovat.
Jejich role začala upadat.
V roce 1965 se kanadské královské letectvo rozhodlo zbavit 500 pilotů.
Zkušených pilotů a posádky.
A v tomto trendu pokračovalo i v 70. letech.
Lidé byli nuceni skončit a byli velmi zahořklí.
Tehdy ještě neexistovaly žádné podpůrné programy
pro bývalé zaměstnance letectva. Zůstali na to sami.
Bylo na něm, co udělá se svým novým životem.
Třeba se stane Robinem Hoodem a unese letadlo,
ukradne tisíce dolarů a tím si zajistí důchod.
Mohl to být někdo z pozemního personálu. Třeba armádní technik.
Zvlášť kvůli tomu, co zjistili o jeho kravatě.
Ta stará připínací kravata z JCPenney
je údajně plná důkazů.
Když letadlo přistálo v Renu,
našli v něm černou připínací kravatu
s perlovou ozdobou.
Nechal ji tam pachatel.
Na kravatě se nahromadí částice
ze všech míst, kde jste kdy byli.
Proto jsme mohli odebrat z kravaty vzorky
a ty částice prozkoumat.
Nejvýznamnější částicí byl titan.
Nebyl to titan jako v bílé barvě, to je oxid titaničitým s kyslíkem.
Byl to čistý kov…
a vypadal jako mikroskopická listová pružina
o velikosti krvinky.
Našli jsme i druhou titanovou částici,
která v sobě měla natlačenou nerezovou ocel.
Obě dvě částice byly v roce 1971 velmi vzácné.
Kde mohl natrefit na čistý titan
a vzácné prvky, aby se mu dostaly na kravatu?
V roce 1971 je používaly jen dvě odvětví.
Letecký sektor a chemický průmysl.
Díky tomu máme představu, kde D.B. Cooper byl
a v jakých kruzích se pohyboval.
Další zajímavost na tom titanu je,
že to byl komerčně čistý titan.
Nebyla to slitina,
které se používaly především v leteckém sektoru.
Naznačuje to, že pocházel z Boeingu,
protože tam měli výzkumné oddělení a různé další divize,
kde používali komerčně čistý titan k experimentování.
BYL COOPER ZAMĚSTNANCEM BOEINGU?
O Boeingu se hodně spekulovalo.
Ale v Montrealu máme Canadair.
Měli s titanem zkušenosti
a dali ho do dvou cvičných letadel.
Do CT-133 Silver Star
a do stroje CT-114 Tutor.
Z toho se dá vyvodit,
že kdyby pozemní posádka pracovala na těchto letadlech,
dostal by se s tím titanem do přímého kontaktu.
Je pravděpodobné, že se osobně setkal s panem Weinbergem,
a třeba se zamiloval do toho komiksu
a rozhodl se si to jméno přisvojit,
když unesl letadlo ve Spojených státech.
Je to zajímavá hypotéza.
V té době
nikdo moc nemluvil o znejasňování,
o podvodech a iluzích.
Máme tu FBI řešící
mikročástice titanu na kravatě,
která nejspíš ani není jeho. To nevíme.
Třeba kravatu ani nenosí.
Třeba to D.B. Cooper udělal záměrně.
V tomhle příběhu je pořád spousta záhad.
Na začátku vyšetřování případu
se FBI obrátila na Královské kanadské letectvo,
jestli by nemohli vyšetřovat
na kanadských základnách.
Ale během studené války
to nikdo nechtěl.
Od roku 1959 až do 70. let
byly vztahy mezi Kanadou a Spojenými státy velmi nevlídné.
Žít vedle vás je v mnoha ohledech
jako spát se slonem.
Ať je to jakkoli přátelské nebo vyrovnané zvíře,
každý zvuk a pohyb vyvolává děs.
Začali jsme odcházet a oddělovat se
od severoamerického obranného systému,
který podle mnoha Kanaďanů ovládali Američané.
Chtěli jsme znovu získat nezávislost.
Takže pokud by v roce 1971
FBI požádala Kanadské letectvo,
jestli mohou prověřit několik podezřelých, kteří mohli unést letadlo,
je dost dobře možné, že to Kanaďané odmítli.
„Nedovolíme vám vyšetřovat na kanadské půdě,
ani vám nepovolíme přístup k vojenským záznamům.“
Je dost dobře možné, že obě vlády v případu Dana Coopera nespolupracovaly.
Na Kanadu ukazovalo několik pádných stop,
ale nikdy je nikdo neprověřil.
V noc únosu si D.B. Cooper vyžádal „americkou měnu“.
Proč by to tak nazýval, kdyby byl Američan?
Dan Cooper možná použil frázi:
„ve směnitelné americké měně,“
protože angličtina nebyla jeho první jazyk,
A tohle byla první slova, která ho v tom nervovém vypětí napadla.
Zrovna dneska ráno jsem si říkal, že jsem to nikdy neslyšel.
Není to francouzský výraz.
Je to špatně.
Pokud není Američan,
chce se ujistit, že si může ty peníze směnit.
Ale to je čistě můj výklad.
Je to jen můj názor. Ukradl letadlo,
byl to francouzský Kanaďan a byl nervózní.
Chtěl mít jistotu, že mu dají americké peníze v malých bankovkách.
Taky bych to řekl.
„Chci směnitelnou americkou měnu.“
Já si tím slovem „směnitelný“ nejsem tak jistý.
Cooper diktoval své požadavky posádce,
která je poté přeříkala letové kontrole.
Tak si nejsem stoprocentně jistý,
jestli to slovo Cooper použil.
Nebo jestli to slovo k tomu nepřibylo během předávání informací.
Ale je možné, že to byl Kanaďan.
Ostatním teoriím lidí vyšetřujících Coopera chybí důkazy.
Každý na to máme jiný názor,
ale my máme jako jediní důkazy,
a nalézáme další a další.
Po žalobě na základě zákona o informacích
identifikovala FBI 80 000 stran dokumentů o tomto případu,
z kterých nám dávají 500 stran měsíčně.
Takže to bude trvat 12 let.
Podal jsem u soudu návrh na urychlení
vydání spisů o Bobu Rackstrawovi,
protože jeho složku chceme jako první.
Rackstraw byl proti.
Odpověděl neskutečným blábolením. Neustále opakoval:
„Nejsem D.B. Cooper a nechci, aby zveřejnili moje složky.“
A přiložil k tomu kresbu, aby demonstroval, že je to sračka.
Nám to nijak neuškodilo.
Soud tehdy rozhodl proti nám.
Jsem děsný paličák.
Tohle nás nemohlo zastavit.
Rozhodli jsme, že to musíme dát.
Ale bylo to velmi náročné období.
Nikdy na to nezapomenu.
Vždycky jsem byl ranní ptáče.
Spím pět hodin denně, to mi stačí.
Ale při práci na Cooperovi
jsem si řekl, že to ještě zkrátím a budu spát čtyři hodiny.
Jednoho dne jsem seděl u počítače
a zapomněl jsem, jak se mačkají klávesy.
Zavolal jsem na ženu, že nevím, jak se to používá.
Vzala mě za ruku a posadila před televizi.
Seděl jsem tam, dokud jsem se nevzpamatoval.
Trvalo to asi šest hodin. Bylo to děsivé.
Ale uvědomil jsem si, že takhle to dál nepůjde.
Ale nechtěli jsme to vzdát.
Zemřel muž, který tvrdil, že je jedním z nejznámějších zločinců minulého století
a pak to vzal zpět.
Jmenoval se Robert Rackstraw a dodnes nevíme,
zda byl také únoscem známým jako D.B. Cooper.
Když zemřel, řekl jsem novinářům, kteří mi volali,
že si vážím toho, co udělal pro svou rodinu.
Ale i přesto zastávám názor, že porušoval zákon.
Velmi mě fascinuje, že měl v 70. letech
takové období,
kdy nedodržoval zákony a byl podvodníkem.
Šel do vězení za padělání šeků,
krádež letadla a držení výbušnin.
Ale dostal se ven a začal žít úplně normální život.
Dal si život dokupy a nikdo by to nezjistil,
kdyby neprověřili záznamy.
Snažil se žít jako obyčejný chlap.
Opravoval v přístavu lodě.
Byl to zvláštní charakter
a jako člověk měl mnoho tváří.
Je děsně zajímavý. Teda byl zajímavý.
A pořád je zajímavý, i když už umřel.
Bylo až neuvěřitelné, jak shodně
o něm všichni mluvili.
Všimla jsem si, že Bob pokaždé cestoval
s malým tmavým kufříkem.
Jednoho dne jsem ten kufřík našla.
A byl odemčený.
Opatrně jsem ho otevřela.
A našla v něm tupé.
VLASY LETÍ!
Tupé a knír.
Bob měl vždycky knírek.
Ale občas se vrátil
a byl oholený.
Když chtěl, nosil tupé.
Asi se přestrojoval za někoho jiného. Co já vím?
Bob byl členem Playboy Clubu v Los Angeles.
Řekl, že nás tam vezme.
S naším malým autem z půjčovny jsme zaparkovali za limuzínou.
Ve frontě byla asi stovka lidí.
Vyšli jsme nahoru, kde stál vrátný.
Řekl: „Tudy, pane Rackstrawe.“
Čekal tam na nás zajíček.
Celé to zařídil tak,
že zavolal do klubu a řekl,
že tam dorazí soukromý pilot guvernéra Reagana,
Bob Rackstraw, a poprosil je, ať dostane tu nejlepší péči.
A oni poslechli.
Posadili nás přímo k pódiu,
MC ho dokonce představil.
Postavil se, zamával lidem. Na saku měl svůj letecký odznak
s křídly.
To byla moje první zkušenost s tím, jak Bob dokázal manipulovat s lidmi.
Rackstraw byl úžasný chlap.
Měl obrovský talent.
Ale i tak byl podle mě chladnokrevný.
Myslím, že postrádal soucit.
Bylo mi líto, že zemřel,
ale dostali jsme přístup ke všem jeho složkám FBI.
Nevěříte, že to byl Rackstraw? Fajn. „Tady jsou původní dokumenty.“
„Děkuju.“ „Nemáte zač.“
RACKSTRAW BY MOHL BÝT D.B. COOPER
Já věřím, že Rackstraw byl D.B. Cooper.
Existuje několik kritických faktorů, které dokazují,
že Rackstraw byl Cooper.
Robert Rackstraw byl pachatel. Jo, umřel.
Jsou věci, které se asi nikdy nedozvíme.
Ale aspoň to skončilo.
PODEZŘELÝ ZEMŘEL, ALE LEGENDA ŽIJE DÁL
Tohle jsem nikdy neřekl, ale kvůli vám to udělám.
Myslím, že vyšetřování týmů prověřujících odložené případy ukázalo,
že Robert Rackstraw je D.B. Cooper.
Nebo jím byl.
Souhlasí s vámi FBI?
To nevím.
Spousta agentů, z nichž někteří zastávali velmi důležité pozice,
se mnou souhlasí.
Ale jiní zase nesouhlasí.
Já sám si nejsem úplně jistý, ale nic lepšího nikdo zatím nevymyslel.
A rozhodně to tak vypadá.
Není pochyb o tom,
že lidé z rodiny pátračů po D.B. Cooperovi…
Ať jsme dělali cokoli,
nedokázali jsme je přesvědčit, že jejich teorie není správná.
Ale to poškozuje pravdu.
To pro náš tým nikdy nebyla motivace.
Nevadilo by mi přiznat, že jsme to zkusili, ale pletli jsme se.
Aspoň jsme mohli přispět tím, že jsme vyloučili Rackstrawa.
Můžeme se soustředit na jiné. K tomu jsme se nikdy nedostali.
Nikdy jsme nenašli žádný důkaz, který by nám řekl,
že se pleteme a Rackstraw to není.
Všechny další důkazy poukazovaly na to,
že by to mohl být on.
Takhle to bylo pokaždé.
Colbert je v jistém smyslu jedním z těch,
kdo odvedl skvělou práci získáváním dat
a přinášením nových informací k případu.
Ale když se podívám na ty složky,
nemyslím, že by byl Robert Rackstraw D.B Cooper.
VÍDALA RACKSTRAWA DENNĚ
Vyšetřovala ho FBI a ze seznamu podezřelých ho vyloučili.
Každý, kdo se soustředí na Rackstrawa,
by udělal líp, kdyby ho pustil z hlavy
a začal prověřovat někoho jiného.
Tom má rád dobré příběhy
a myslím, že Rackstraw je přesně to.
Líp se to prodává, když řeknete, že je D.B. Cooper. To jméno lidi znají.
Tak to musíte nazvat.
A pak budete vyprávět příběh úspěšného podvodníka.
Tom si vážně myslí, že by to mohl být on.
Co myslíte vy?
Myslím, že Tom odvedl skvělou práci,
ale nebudu riskovat svou pověst proto,
abych řekla, že Rackstraw byl D.B. Cooper.
Já Tomovi tleskám.
Fakt.
Stálo ho to spoustu peněz.
Vyvinul obrovské úsilí, aby se dostal až sem.
Ale přijde mi, že se honí za větrnými mlýny.
Kolik vás to všechno stálo?
Řekněme, že se to blíží odměně.
Cooper ukradl celkem 200 000 dolarů.
A nás to vyšetřování stálo dost podobně.
Ale popravdě jsme to tak neplánovali.
Obvykle vyšetřujeme jeden až dva roky.
Kvůli FBI se to protáhlo na sedm let a pak dokonce na deset.
Nespolupracovali s námi.
Tom měl co ztratit.
Motivací jsou mu osobní důvody.
Touží po spravedlnosti.
Ale to skrývá velké nebezpečí.
Můžeš se chytit do pasti ve snaze dokázat, že máte pravdu,
místo abyste se snažili dobrat faktů.
Proto to může zamlžit váš úsudek.
Jim Forbes byl můj přítel.
Byl to jeden z mých mentorů.
Ale po konci natáčení pro History Channel se rozhodl,
že přejde na druhou stranu.
Myslím, že nejspíš není Cooper.
- Vážně si to nemyslíš? - Ne.
Celý tým šokovalo, když změnil názor.
Od té doby jsme spolu bohužel nemluvili.
Je to těžké, když je v sázce tolik.
Vztahy, peníze, životy.
Z případu se stane džungle. Snažíte se usvědčit svého podezřelého,
a vyřešit případ, ale taky se vyhýbáte posměchu.
Tohle všechno se v Cooperlandu děje.
Jestli to byl Rackstraw,
měl by vylézt na kopec a křičet do světa,
dokud neumře:
„Měl jsem pravdu. Nevěřili jste mi!“
Já už ten případ pustil z hlavy.
Teď pracuju na Zodiacovi.
Taky jsme našli,
co je podle nás vrahova stopa a místo, kde se nachází Jimmy Hoffa.
To vše jsme odhalili jen díky našemu týmu.
Mých 15 minut slávy trvá už 50 let.
Většina lidí si myslí, že to dokážou vyřešit.
Myslí, že když budou hledat na internetu,
a něco si vygooglí, přijdou tomu na kloub.
Už proběhlo velké množství historických rekonstrukcí.
Viděli jste se v těch dokumentech?
Kdo by vás měl hrát?
Řekni George Clooney.
Na to nechám odpovědět svou ženu.
Je to docela zábavné.
Poznal jsem spoustu lidí.
Je to neuvěřitelný, že vás poznávám.
Ale Cooperité mi chtějí říkat své teorie.
Dokonce i teď, což je šílené.
Posílají mi fotky a ptají se, jestli ho poznávám.
Že prý bratranec, strýc, bratr, sestra, manžel
na smrtelné posteli přiznal, že je D.B. Cooper.
Jak čas plyne, je to čím dál těžší.
Všem svědkům přestává sloužit paměť.
Lidé prostě zapomínají.
Všechny důkazy z místa činu už jsou dávno pryč.
Dokonce i břeh řeky Columbia se neuvěřitelně změnil.
Když tam přijdete,
ani byste nepoznali, kde jste kopali.
Z letadla vyskočil i s penězi.
Jestli přistál v řece, mohl uniknout, ale třeba ne.
Čím déle to trvá, tím je to těžší.
Když FBI ohlásila uzavření případu, nevěřil jsem tomu ani na vteřinu.
FBI nemůže ukončit otevřené obvinění.
Jen už to nechtějí řešit. Každý den jim lidé volají,
což agenty obtěžuje. A mluvčí musí dávat prohlášení.
Nevěřím, že ten případ uzavřeli.
Obvinění je stále otevřené a ten muž je na svobodě.
Přijde mi zajímavé, že se D.B. Cooper velmi často objevuje
v různých typech populární kultury.
Převážně je to tím,
že se jedná o anti-hrdinu a psance.
Dá se najít pojítko mezi kovboji,
lacinými romány z 90. let 19. století
a lidmi jako Don Draper
a Walter White z Perníkového táty.
Je to velmi zvláštní typ genderově a rasově typizovaného muže.
OPERACE D.B. COOPER
Cooper je jedinečný případ.
Hraje na jistou strunu, po které americká duše touží.
Romantická představa o únosu letadla
a muži, který si nasadí padák a vyskočí do tmy.
Doufám, že ho nikdy nenajdou.
Neustále se mě ptají, kdo je D.B. Cooper,
když se o něj tak zajímám. Ale já nevím.
Když jsem s podcastem začínal, myslel jsem, že jeden z nich to být musí.
Přečetl jsem 30 knih a mluvil o případu s 45 různými lidmi,
ale přijde mi, že toho vím míň než na začátku.
Jak čas plyne,
stává se z toho stále větší záhada.
Já nechápu, proč se někde neukázal
nebo proč nenechal vzkaz, že to on je D.B. Cooper.
Udělalo to několik lidí, ale ani jeden z nich D.B. Cooper nebyl.
Ten pravý měl zbytek svého života na to, aby vymyslel, jak ukázat,
že je geniální, když to doteď věděl jen on.
Žijeme v kultuře, kde víme všechno.
Nedá se ani debatovat, protože se pravdu dozvíte do vteřiny.
Případ Cooper to popírá.
Nutí nás to dál hledat něco, co možná nikdy neobjevíme.
A myslím, že se nám tajně líbí, že to nikdy nezjistíme.
Čím déle nám Cooper uniká,
tím víc toho můžeme skrz něj prožívat.
A legenda žije dál.
Překlad titulků: Anna Hulcová