Kérjük, kapcsolják be öveiket…
Elképesztő belegondolni, 1971, 2021, 50 év eltelt.
Az emberek még mindig üldözik Coopert.
Ezek a csoportok, ha megnézzük a weboldalakat, láthatjuk,
hogy különböző elméleteket és gyanúsítottakat találnak
még ma is.
Lássuk be! Van egy 50 éves legendás történet.
Senki sem tudja, mi történt. Ragályos.
És az emberek egy véget nem érő utazáson vesznek részt,
mindenféle információ nélkül.
Ezt követte mindenki az évek során.
Az FBI most bedobja a törülközőt.
Sok a rejtély, ez nem kérdés,
és ez lesz az egyik a sok közül.
Még 50 évvel később is írnak cikkeket Cooperről.
Ha egyszer beszippant, nem menekülsz.
Se vége, se elégedettség, és a történetet sem fogod megismerni.
Az egyetlen történet a repülőn maradt.
Nincs se előtte, se utána.
Szerintem ez tart sok embert az örvényben.
Ki tudja, mikor és hol jelenhet meg a kirakós újabb darabja?
4. EPIZÓD COOPERLAND
VANCOUVER 2021. NOVEMBER
COOPERCON SZOMBAT ÉS VASÁRNAP
Üdv a CooperConon!
2018 óta évente megrendezem a CooperCont.
Cooper része az északnyugat történetének,
egy legenda,
mint a jeti és az UFO-k.
Menő dolog fesztivállá változtatni.
Bejelentkezik? Mindent elintézünk.
A CooperCon alapvetően a csoport összejövetele.
A tulajdonosa és irányítója vagyok az Északnyugati Szökés Élménynek,
ami egy D. B. Cooper-menekülőszoba.
A Wikipédia oldalán csatlakoztam ehhez a játékhoz.
Történész vagyok, és ezt az ügyet tanulmányozom
hét vagy nyolc éves korom óta.
Anyám a reptéren volt,
és a gépre várt, hogy láthassa a leendő apámat,
amikor az eltérítés történt, így törölték a járatát.
Majdnem belezavart a létezésembe.
Nagyon különleges, hogy ma itt lehetek.
A laptopot kikapcsolva,
most személyesen találkozhatok és beszélgethetek az emberekkel.
Az tesz minket egy családdá,
hogy ugyanabban a betegségben szenvedünk:
képtelenek vagyunk megoldani az ügyet.
Maga Cooper-város polgármestere,
a The Mountain News vezetője.
És az esemény jóképű szervezője fog csatlakozni hozzá.
A barátaim, Bruce Smith és Eric Ulis.
Csak egy fickó, aki pénzt akart keresni,
vagy más állt a háttérben?
Itt beszélgethetsz olyanokkal, akik ismerik az ügyet,
éltek abban az időben.
Ismerem a nagy neveket,
amikor bejöttek, azt mondtam: „Azta!”
Bill Mitchell is itt van. Ott volt a gépen
másfél méterre D. B. Coopertől.
Ha arra számítanak, hogy azonosítani tudom D. B. Coopert,
felőlem akár itt is lehet.
Mindenféle bizarr dolgokról beszélnek,
amiket csak az ügyben érdekeltek értenek.
Amint megkapjuk a metszeteket,
elektronmikroszkópba tesszük.
Ez az 1985-ös elektronmikroszkóp
az én tulajdonom volt.
Az országban nem sok embernek van saját elektronmikroszkópja.
Azt hiszem, szerencsés vagyok.
- Egy kicsit kocka-család vagyunk. - Igen.
Az elmúlt 50 évben több mint 40 könyvet írtak erről a témáról,
de az ügy még megoldatlan.
Robert Rackstraw az egyik legfőbb gyanúsítottam.
A kedvenc gyanúsítottam, Barbara.
William J. Smith, de mások is megtehették volna.
A nagybátyám Lynn Doyle Cooper volt,
az egyetlen gyanúsított, akit az FBI sosem zárt ki.
Keresztre feszítenek, ha azt mondom, Loki a kedvencem?
Nem akarok kiábrándító lenni. De D. B. Cooper kurvára halott.
Ha életben van, akkor 95 éves.
Sok cigit szívott, már nem él.
A következő pár napban többször beszélünk róla…
Sokkal több van az ügyben, mint hiszik.
A Cooper-örvény valódi.
Találkozott már a Dan Cooper-képregényelmélettel?
- Hogyne! - Meséljen róla!
Nagyon érdekel a Dan Cooper-képregényelmélet.
Dan Cooper az a képregényhős,
aki a Francia-Kanadai Királyi Légierő tesztpilótája volt,
aki sokat ejtőernyőzött, és kalandokban volt része.
Ha megnézzük a borítóját, belelapozunk,
mintha D. B. Cooper innen vette volna a karaktert,
és életre keltette.
A The Adventures of Dan Cooper Albert Winberg terméke volt,
egy belga művészé, aki a legendás Hergé, a Tintin kalandjai
alkotója volt.
Franciául írták, kedvelt volt
Belgiumban, Franciaországban, és a francia-kanadaiaknál
a '60-as és '70-es években,
de az angol nyelvterületen nem ismerték.
A képregényben
több történet is van, ami egyezik a gépeltérítéssel.
Volt egy repülőjegy, amire Cooper nevét írták,
egy 727-es gép,
a történet egy seattle-i gépeltérítésről szólt,
és a ruházata is hasonló volt.
Fekete nyakkendő, sötét öltöny és egy aktatáska.
Amikor ez a gépeltérítés megtörtént, francia Kanadában
paranoia és lázadás tört ki.
Ebben a társadalomban a törvényeket fontos betartani,
így mindent bevetettek, hogy rend legyen.
Egy ilyen környezetben
Dan Cooper egy hős volt.
Dan Cooper közénk tartozott.
Kanadai volt.
A '60-as és '70-es években
a légierő nagy volt.
Ez a karakter a legújabb gépekkel repült.
A képregényben szereplő gépeket bemutatták olvasóiknak,
és a franciául tudó kanadai gyerekeknek
ő volt az ideális hős, aki pilóta volt.
Kisfiúként ki ne szeretne pilóta lenni?
Mind vadászpilóták akarunk lenni.
Nem Tom Cruise-zal és a Top Gunnal kezdődik.
Érzem a...
A sebesség iránti vágyat.
Tinédzserként olvastam.
Lenyűgözött a képzelet
Dan Cooper történeteiben.
Elrepülhetsz Jemenbe.
Vagy éppen a kolumbiai dzsungelbe.
Felfedezheted Kanadát.
Gyönyörű volt.
Albert Weinberg
41 albumot adott ki, ami óriási.
Az album történeteiben felfedezhető volt a kapcsolat
a gépeltérítés körüli kérdésekkel.
Ez az egyik.
A technikák hasonlóak lehetnek az album történetei
és D. B. Cooper szökése között.
Albert Weinberggel először a légierő bázisán találkoztam.
Albert mindig kanadai bázisokra jött, új anyagok után kutatva.
Először 1966-ban járt Kanadában,
a Portage la Prairie légierőbázison.
Kiemelt fogadtatásban volt része,
mert a könyveivel sokakat toborzott.
A bázison korlátlan hozzáférést kapott.
Sok képet készített
az épületekről, repülőkről, emberekről.
„Ez a fickó igazi vadászpilótának tűnik.”
És le is rajzolta a képregényében.
Amikor megláttam a képregényt, és megnéztem a rajzokat,
világossá vált számomra a kapcsolat
a bátor,
repülőgépből kiugráló hős pilóta,
aki imádta a repülést,
és egy haragos ember törekvése között,
aki csak egy jó dolgot akart véghezvinni.
Albert Weinberg azt mondta nekem,
hogy az eltérítés után, nem hetekkel, hanem napokkal,
a forrásai francia-kanadai légierőtől felhívták,
és azt mondták: „Közénk tartozik. Ez a fickó közülünk való.”
AZ FBI CSAPATA KANADAI KAPCSOLATOT TALÁL A GÉPELTÉRÍTŐNÉL
Albert Weinberg nem akarta, hogy a hősét
egy gépeltérítőhöz kössék.
Szóval, amikor egy újságíró erről kérdezte,
akkor ő elzárkózott.
Dan Cooper a fényes páncélú lovag abban a képregényben.
A gépet eltérítő férfi üzenetet akar küldeni?
Vagy a gépeltérítőnek fogalma sem volt arról,
hogy egy híres francia-kanadai képregény harcos pilótája
ugyanazt a nevet használja, mint amit ő választott.
Ki tudja?
Ha felszállnék egy vonatra,
és elrabolnám, Tony Hawk álnéven, majd egy gördeszkán menekülnék,
véletlen lenne a választásom? Nem hinném!
Mármint a kapcsolat
túl nyilvánvaló számomra.
Ráadásul olyan izgalmas,
hogy nekem bejön ez a képregényes elmélet.
Az ötvenes években a kanadai légierő a csúcson volt.
De a '60-as évektől kezdve csökkent a létszámuk.
Látták, hogy a szerepük csökken.
1965-ben a Kanadai Királyi Légierő
úgy döntött, hogy elküldi 500 pilótáját,
tapasztalt pilótákat és légi személyzetet,
és ez a hetvenes évek elején is folytatódott.
Az emberek keserű szájízzel voltak kénytelenek távozni.
Akkoriban nem volt átmeneti program, azok részére,
akik elhagyják a légierőt. Magukra maradtak.
Az ő döntése, hogy mit kezd az új életével.
Talán ő lesz Robin Hood, aki repülőket térít el,
több ezer dollárt lop, amivel nyugdíjba vonulhat.
Vagy a földi hadsereg technikusává válhat.
Főleg, amit felfedeztek a nyakkendőjével kapcsolatban.
Állítólag a JCPenney-től származó nyakkendőtűn bizonyítékokat találtak.
Amikor a gép leszállt Renóban,
volt egy vékony, fekete nyakkendő,
rajta egy gyöngyház színű nyakkendőtűvel,
ami a gépen maradt.
A nyakkendő felhalmozza az összes részecskét
mindenhonnan, ahol jártál.
Bemehettünk, és mintákat vehettünk a nyakkendőről,
és megnéztük a részecskéket.
A legjelentősebb részecske a titán volt.
Nem olyan titán, mint a fehér festékben, ez titán-dioxid, amiben oxigén van.
Tiszta titán volt,
és úgy nézett ki, mint egy vérsejt nagyságú
mikroszkopikus laprugó.
Találtunk egy második titánrészecskét is,
amibe egy darab rozsdamentes acél került.
Ez a két részecske 1971-ben nagyon ritka volt.
Honnan a fenéből jöhetett, hogy a nyakkendőjén tiszta titánt
és ritkaföldfémet találtunk?
Két iparág használta csak 1971-ben.
Az egyik a repülőgépipar, a másik a vegyipar.
Ez megmutatja, hogy hol volt D. B. Cooper,
milyen körökben járt a fickó.
A titán másik érdekessége,
hogy kereskedelmi tisztaságú titán volt.
Nem ötvözött titán volt,
amit elsősorban a repülőgépszektorban használnak.
Szerintem ez elég bizonyíték arra, hogy a Boeingból jött,
mert ott voltak olyan kutató és egyéb részlegek is,
amik kereskedelmi tisztaságú titánt használtak és kísérleteztek vele.
Folytak a találgatások a Boeingról.
De ott van a montreali Canadair.
Megvolt a tudásuk ahhoz, hogy titánnal dolgozzanak,
és két gyakorlógépen is használták.
A CT-133 Silver Staron
és a CT-114 Tutor repülőgépen.
HÓMADARAK
Tehát következtethetünk,
hogy ha van egy földi legénység, aki ilyen típusú gépeken dolgozik,
az közvetlen kapcsolatban állna a titánnal.
Jó eséllyel találkozhatott Mr. Weinberggel,
talán beleszeretett a képregénybe,
és később úgy döntött, átveszi a nevet,
amikor eltérítette a repülőgépet az Egyesült Államokban.
Érdekes hipotézis.
Ezalatt senki sem beszélt igazán a ködösítésről,
a megtévesztésről és az illúzióról.
Itt van az FBI
a nyakkendőjéről származó titánmintájával,
ami lehet, hogy nem is az övé. Nem tudjuk.
Valószínű nem is volt rajta.
Lehet, így tervezte el D. B. Cooper.
Még mindig sok a rejtély a történetben.
A D. B. Cooper-ügy kezdetén
az FBI elment a Kanadai Királyi Légierőhöz,
hogy megnézzék, lehet-e nyomozni
a kanadai bázisokon.
De a hidegháború alatt
senki sem akarta ezt.
1959-től kezdve egészen a '70-es évekig
Kanada és az Egyesült Államok közötti kapcsolat pengeélen táncolt.
Egymás mellett élni olyan,
mint egy ágyban aludni az ellenséggel.
Bármilyen barátságos vagy kiegyensúlyozott a viszony,
minden mozdulat és hang hatással van a másikra.
Elkezdtünk leválni
az észak-amerikai védelmi struktúrától,
mert sok kanadai úgy érezte, az amerikaiak irányítása alatt áll,
és vissza akartuk szerezni a függetlenségünket.
Ha 1971-ben
az FBI azt kérdezte volna a Kanadai Erőktől:
„Utánanézhetnénk néhány egyénnek, aki lehet, hogy eltérített egy gépet?”,
a kanadaiak nagy eséllyel azt mondták volna: „Nem”.
„Nem engedjük, hogy kanadai földön nyomozzanak,
vagy hozzáférjenek a katonai nyilvántartásokhoz.”
Lehetséges, hogy a két kormány nem működött együtt
a Dan Cooper-ügyben.
Sok nagyszerű nyom vezet Kanadába,
amit még sohasem vizsgáltak meg rendesen.
A gépeltérítés estéjén D. B. Cooper „amerikai valutát” kért.
Ha amerikai, miért kérne amerikai valutát?
Dan Cooper azért használhatta ezt a kifejezést:
„Beváltható amerikai valuta”,
mert nem az angol volt az anyanyelve,
és elsőre ezek a szavak jutottak eszébe
abban a feszült pillanatban.
Az jutott eszembe: „Sosem hallottam ezt a kifejezést.”
Ez nem francia kifejezés.
Hanem hibás angol.
Ha nem amerikai,
biztos akar lenni, hogy be tudja váltani.
Én így látom. De ez az én véleményem.
Ez csak az én véleményem. Megcsinálsz egy rablást,
francia-kanadai vagy, sietned kell,
és biztos akarsz lenni abban, hogy kis, amerikai címletet kapsz.
Én ezt mondanám:
„Beváltható amerikai valutát akarok.”
Nem vagyok teljesen biztos a „beváltható” szóban,
mivel Cooper a repülő legénységének mondta el a követeléseit,
akik aztán továbbították a légi irányításnak.
Szóval, nem tudom biztosan.
Cooper mondta, hogy „beváltható”?
Vagy csak így továbbították,
hozzátették, hogy „beváltható”?
De lehetséges, hogy kanadai volt.
Nem sok bizonyítékot találok ezekre a Cooper-elméletekre.
Mindannyiunknak más a véleménye,
de csak nekünk van bizonyítékunk,
és ezért folytatjuk.
Az információszabadságról szóló per után
az FBI 80 000 oldalnyi dokumentumot azonosított az ügy kapcsán,
amiből havonta 500 oldalt adnak át a részünkre.
Tizenkét évről beszélünk.
Benyújtottam egy indítványt a bíróságra,
hogy a Rackstraw-ról szóló akták kiadását felgyorsítsuk,
mert először az ő aktáit akarjuk.
Rackstraw ellenezte.
Minden egyes alkalommal beküldi ezt az összevisszaságot, hogy:
„Nem én vagyok D. B. Cooper, és nem akarom, hogy kiadják az aktáimat.”
Azt is hozzáteszi, hogy a rajz egy nagy baromság.
Ez nyilvánvalóan káros volt nekünk.
A bíróság akkor döntött ellenünk.
Makacs rohadék vagyok.
Nem hagytam, hogy ez megállítson minket.
Úgy döntöttünk, ennek ellenére folytatjuk.
De nagyon nehéz időszak volt.
Volt egy pillanat, amit nem fogok elfelejteni.
Mindig korán keltem.
Naponta öt órát alszom, ennyi.
Amíg a Cooper-ügyön dolgoztam,
azt hittem, csökkenthetem, talán négy órára.
A számítógép előtt ültem, és elfelejtettem,
hogy kell lenyomni a gombokat.
Szóltam a feleségemnek, hogy: „Nem tudom, hogy kell használni.”
Kézen fogott, és egy tévé elé állított.
Leültem a tévé elé, és visszatért az agyam.
Körülbelül hat órába telt. Kissé ijesztő volt.
De rájöttem, hogy a határomat feszegetem.
De mi nem adjuk föl.
SAN DIEGO, KALIFORNIA 2019
A férfi, aki azt vallotta, ő a múlt század
leghírhedtebb szökevénye, majd visszavonta,
meghalt.
Robert Rackstrawnak hívják, és a mai napig nem tudjuk,
hogy ő volt-e a D. B. Cooper néven ismert gépeltérítő.
Amikor meghalt, elmondtam a lapoknak:
„Családapaként tisztelem azért, amit a gyerekeiért tett.”
De még mindig úgy gondolom, megszegte a törvényt.
Lenyűgöző számomra, hogy volt az életének az az időszaka,
a '70-es években,
amikor nem törvénytisztelő polgár volt, hanem egy szélhámos.
Börtönbe került csekkhamisításért,
repülőgépeket lopott, robbanószereket tárolt.
Miután szabadult, teljesen normál életet kezdett élni.
Összeszedte magát, és senki sem tudta volna,
ha nem néznek bele a nyilvántartásba.
Hétköznapi fickóként próbálta élni az életét,
egy kikötőben hajókat javított.
A jelleme, az álcája.
A személyiségének különböző rétegei vannak.
Rohadtul érdekes. Átkozottul érdekes volt.
Még a halála után is érdekes.
Lenyűgöző volt az a sok összefüggés,
amit mások mondtak róla.
Valahányszor elment a városból Bob, láttam,
hogy a sötét aktatáskáját vitte magával.
Egyszer újra megláttam azt a táskát,
és nyitva volt.
Óvatosan kinyitottam.
És egy paróka volt benne.
HAJ VAN BENNE!
Egy paróka és egy bajusz.
Bob folyton bajuszt viselt.
De néha, amikor hazajött,
meg volt borotválkozva.
Parókát viselt, amikor úgy akarta.
Hogy álcázza magát. Nem tudom.
Bob a Los Angeles-i Playboy Klub tagja volt.
Azt mondta: „Elviszlek titeket a klubba.”
Egy limuzin mögé álltunk a kis bérelt autónkkal.
Nagyjából százan álltak sorba.
Felsétáltunk, és ott volt az ajtónálló.
Azt mondta: „Erre tessék, Mr. Rackstraw!”
Egy nyuszi várt ránk.
Aztán pedig
felhívta a klubot,
hogy Reagan kormányzó személyes pilótája,
Bob Rackstraw van itt, és: „Kérem, biztosítsanak elsőbbséget.”
És megtették.
Az első sorban volt asztalunk a színpad előtt,
és a műsorvezető bemutatta.
Felállt, integetett a tömegnek, szárnyak voltak a kabátján,
a repülőgépe szárnyai.
Ekkor tapasztaltam először, hogy Bob miként manipulálja az embereket.
Rackstraw zseniális fickó volt.
Rendkívül tehetséges egyén volt.
Bár úgy gondolom, hidegvérű ember volt.
Szerintem semmi empátiával nem rendelkezett.
Természetesen szomorú voltam, amikor meghalt,
de így hozzáfértünk minden FBI-aktához.
Nem gond, ha szerinted nem ő volt.
„Ezek az eredeti dokumentumok.”
„Köszönöm.” „Nagyon szívesen.”
RACKSTRAW LEHET D. B. COOPER
Hiszem, hogy Robert Rackstraw volt D. B. Cooper.
Vannak kritikus tényezők, amik szerintem mind azt mutatják,
hogy Rackstraw volt Cooper.
Robert Rackstraw volt az. De igen, meghalt.
Bizonyos dolgok sosem fognak kiderülni,
de az ügynek van lezárása.
D.B. COOPER? A GYANÚSÍTOTT MEGHALT, DE A LEGENDA TOVÁBB ÉL
Még sosem mondtam ezt, de most kimondom.
Úgy hiszem, a nyomozócsoport munkájának eredménye az,
hogy Robert Rackstraw egyenlő D. B. Cooperrel,
ő volt D. B. Cooper.
Az FBI egyetért önnel?
Nem tudom.
Sok FBI-ügynök, akik felelősségteljes pozícióban vannak,
egyetért velem.
És van olyan is, aki nem.
Nem vagyok biztos benne,
de ez a legjobb, amit eddig bárki felmutatott,
és ez tűnik a legvalószínűbbnek.
Kétségtelen, hogy
a D. B. Cooper kutatócsoportok tagjait…
Semmiképp sem tudjuk
meggyőzni őket, hogy az elképzelésük helytelen.
De ez káros az igazságra nézve.
De a nyomozócsoport tagjait nem ez motiválta.
Megelégedtem volna azzal, hogy: „Igen, megpróbáltuk, de tévedtünk.”
„Tudod, mit? Segítettünk, mert Rackstraw-t kizártuk.”
„Koncentráljunk a többire!”
De idáig nem jutottunk el.
Nem volt meg az a bizonyíték, amire azt mondtuk: „Tudod, mit?
Tévedtünk, nem Rackstraw az.”
Hanem inkább: „Itt egy újabb bizonyíték,
hogy talán ő az a fickó.”
Ez történt minden egyes alkalommal.
Colbert bizonyos értelemben, egyike azoknak,
akik nagyon jó munkát végeztek az adatok lekérésében,
és ahogy a D. B. Cooper-ügyet tálalta.
De az aktákat nézve, nem hiszem,
hogy Robert Rackstraw volt D. B. Cooper.
NAPI SZINTEN LÁTTA RACKSTRAW-T
Az FBI nyomozást folytatott, és kizárta mint gyanúsítottat.
És úgy gondolom, bárki, aki Rackstraw-ra koncentrál, hogy ő D. B. Cooper,
jobb lenne, ha felhagyna ezzel a gondolattal,
és másokra kezdene koncentrálni.
Tom szereti a jó sztorikat,
és szerintem Rackstraw az.
Könnyebb eladni, hogy ő D. B. Cooper. Ezt a nevet ismerik az emberek.
Ez egy hangzatos cím.
És mesél egy jó történetet erről a szélhámosról.
Szerintem Tom tényleg azt hiszi, hogy ő lehet Cooper.
Ön mit gondol?
Szerintem Tom nagyszerű munkát végzett,
de nem kockáztatnám a hírnevemet,
hogy azt mondjam, Rackstraw D. B. Cooper.
Gratulálok Tomnak.
Nagyon is.
Mert sok pénzbe került, amit zsebből fizetett.
Tom erőfeszítései és munkája vezette ide.
Gratulálok neki!
Csak úgy érzem, ez szélmalomharc.
Mennyi pénzt költött erre?
Mondjuk, közel van a jutalomhoz.
A Cooper által ellopott pénz 200 000 dollár volt.
Bevallom, hogy ennyit költöttünk erre a nyomozásra.
És őszintén szólva, nem így terveztük.
Általában egy-két évig nyomozunk.
Először hét évig, aztán tíz évig húzódott
az FBI miatt.
Mert nem működtek együtt velünk.
Tom sokat kockáztatott.
A saját személyes okai vezérlik,
vágyik az igazságra.
De ebben nagy veszély rejlik.
Beleeshetsz abba a csapdába, hogy bizonyítani akarsz valamit,
ahelyett, hogy a tényeket keresnéd egy történetben.
Elhomályosíthatja az ítélőképességedet.
Jim Forbes jó barátom volt.
Jim volt az egyik mentorom,
de Jim úgy döntött, hogy a History Channel után
átáll a másik oldalra.
Valószínűleg nem ő D. B. Cooper.
- Valóban így gondolja? - Igen.
Amikor meggondolta magát, megdöbbentette a csapatot.
Sajnos azóta sem beszéltünk.
Nagyon nehéz, amikor ilyen nagy a tét.
Kapcsolatok, pénz, életek.
Ez a bonyolult helyzet áll elő. Próbálod bizonyítani, hogy a gyanúsított az,
hogy megoldd az ügyet, de el akarod kerülni a gúnyt.
Ez történt Cooperlandben.
Ha tényleg Rackstraw az,
akkor álljon ki a hegycsúcsra, és kiabálja
élete végéig:
„Igazam volt, de nem hittetek nekem.”
Magam mögött hagytam a D. B. Cooper-ügyet.
Most a Zodiákus gyilkoson dolgozom.
Rábukkantunk
a gyilkos nyomára, és a helyre, ahol Jimmy Hoffa lehet.
Most ezek jönnek, és ez is a csapatnak köszönhető.
A 15 perces hírnevem 50 évig tartott.
Szerintem a legtöbben azt hiszik, hogy meg tudják oldani.
Tényleg azt hiszik, hogy felmennek az internetre,
és olyanra bukkanhatnak, ami megoldja az ügyet.
Sok történelmi újrajátszás van,
meg hasonlók.
Látta, hogy van ábrázolva ezekben a dokumentumfilmekben?
Kit szeretne látni a szerepében?
Mondd George Clooney-t!
Erre inkább a feleségem válaszoljon.
Elég szórakoztató.
Sok emberrel találkozom.
Fantasztikus találkozni önnel.
De a Cooperisták
el akarják mondani nekem a teóriájukat,
még most is, ami őrültség.
Képeket küldenek. „Felismeri ezt a fickót?”
Aki a Cooperista valakijének a valakije,
és azt mondta a halálos ágyán, hogy ő Cooper.
Ahogy telik az idő, egyre nehezebb.
A tanúk emlékezete elhomályosodik.
Az emberek egyszerűen elfelejtik.
Minden helyszíni bizonyíték megsemmisült.
Még a Columbia folyó partja is borzalmasan megváltozott.
Ha visszamész oda,
nem ismered fel a helyszínt, hogy hol ástál.
Nála volt a pénz, amikor kiugrott a gépből.
Ha a folyóban landolt, talán kijutott, talán nem.
Minél tovább tart, annál nehezebb.
Amikor az FBI bejelentette az ügy lezárását, nem hittem el.
Az FBI nem zárhatja le minden ok nélkül.
Nem akarnak vele foglalkozni már. Minden nap telefonálnak,
az ügynökök dolgoznak rajta, a PR-nak nyilatkoznia kell.
Nem hiszem, hogy az ügy lezárult.
A vádirat még nyitva, és van egy szökevényünk.
Érdekes számomra, hogy D. B. Cooper
olyan népszerű maradt
a különféle popkultúrákban.
Szerintem nagyrészt azért,
mert ő egy anti-hős, törvényen kívüli, individualista figura.
Párhuzamot vonhatsz a cowboyoktól
az olcsó, 1890-es évekbeli regényekig,
Don Draperen keresztül
egészen Walter White-ig a Totál szívásból.
Ez egy nemi és faji szempontból is jelentős férfi alak.
D. B. COOPER-MŰVELET
Cooper esete egyedülálló.
Egyértelműen sóvárgást okoz egy bizonyos amerikai lélekben.
A gépeltérítés romantikája,
egy fickó, aki felcsatolja az ejtőernyőt, és beleveti magát a sötétségbe.
Remélem, sosem találják meg.
Azt kérdezik tőlem: „Ki D. B. Cooper,
ha már ennyit kutatott utána?” Fogalmam sincs.
Amikor a podcast elindult, azt gondoltam: „Ezek közül lesz valaki.”
Elolvastam 30 könyvet, és 45 különböző emberrel beszéltem
az ügyről,
úgy érzem, kevesebbet tudok, mint amikor belekezdtem.
Ahogy telt az idő,
egyre nagyobb rejtély lett belőle.
Azt az egy dolgot nem értem, miért nem dobott egy csontot,
vagy hagyott üzenetet azzal, hogy: „Én vagyok D. B. Cooper.”
Sokan megtették, de ők nem D. B. Cooper.
Az igazi egész életében azt próbálta kitalálni, hogy: „Hogy fedjem fel azt,
hogy egy zseni vagyok, akit csak én ismerek?”
Olyan kultúrában élünk, ahol mindent tudunk.
Vitatkozni sem lehet, mert hamar kiderül az igazság.
A Cooper-ügy ezt cáfolja.
Arra kényszerít, hogy olyat kutassunk, amit talán sosem fogunk megtudni.
A tény, hogy nem tudhatjuk meg soha, titokban tetszik nekünk.
Minél tovább menekül Cooper,
annál inkább átélhetjük ezt rajta keresztül.
És a legenda folytatódik.
A feliratot fordította: Latkóczi Barbara