‎Am dori să vă reamintim ‎să vă puneți centurile de siguranță…
‎E uimitor să te gândești la asta. ‎1971, 2021, după 50 de ani.
‎Oamenii încă îl urmăresc pe Cooper.
‎Acești Cooperiți, dacă intri ‎pe site-urile alea și te uiți,
‎vin cu tot felul de teorii și de suspecți
‎până în ziua de azi.
‎Să recunoaștem! ‎Ai o poveste legendară veche de 50 de ani.
‎Nimeni nu știe ‎ce s-a întâmplat. E infecțioasă.
‎Și oamenii au această motivație nesfârșită
‎fără să aibă nicio informație.
‎E ceva ce toată lumea ‎a urmărit ani de zile.
‎Acum, FBI-ul se dă bătut.
‎Există multe mistere, fără îndoială,
‎iar acesta va fi unul dintre ele.
‎Încă se face conținut original ‎despre Cooper după 50 de ani.
‎Odată ce te prinde, nu mai poți scăpa.
‎Nu există final, satisfacție. ‎Nu ajungi să știi povestea.
‎Unica poveste știută ‎despre Cooper e cea din avion.
‎Nu e nimic nici înainte, nici după aceea,
‎așadar, cred că asta ține ‎mulți oameni blocați în vârtej.
‎Cine știe când sau unde poate apărea ‎o altă piesă a puzzle-ului?
‎EPISODUL 4 ‎COOPERLAND
‎VANCOUVER, WA ‎NOIEMBRIE 2021
‎COOPERCON ‎SÂM & DUM
‎Bine ați venit la CooperCon!
‎Am început să lucrez ‎la evenimentele CooperCon anual din 2018.
‎DB Cooper face parte ‎din folclorul din nord-vest…
‎…e o legendă
‎alături de Bigfoot și OZN-uri.
‎Vreți să vă înregistrați? Vă ajutăm noi.
‎CooperCon e o adunare a tribului.
‎Sunt proprietarul și operatorul ‎Northwest Escape Experience,
‎care are o cameră de evadare D.B. Cooper.
‎M-am implicat în jocul ăsta ‎pornind de la pagina de Wikipedia.
‎Sunt un istoric ‎care studiază cazul D.B. Cooper
‎de când aveam șapte sau opt ani.
‎Mama era în Sea-Tac,
‎urma să ia avionul ‎ca să-mi vadă viitorul tată,
‎când deturnarea a avut loc, ‎ceea ce a întârziat zborul ei.
‎Era să-mi întrerupă existența.
‎E ceva special în a fi aici în persoană.
‎Să închid laptopul
‎și să vorbesc față în față cu oameni.
‎IPA DETURNĂTOR ‎VICTOR-23
‎E o familie pentru că…
‎…toți suferim de aceeași boală,
‎incapacitatea de a rezolva cazul.
‎Îl avem pe însuși primarul ‎din Cooperville,
‎omul din culise de la ‎The Mountain News.
‎I se va alătura și organizatorul chipeș ‎al acestui eveniment.
‎Prietenii mei buni, ‎Bruce Smith și Eric Ulis.
‎A fost doar un tip care voia ‎să facă niște bani,
‎care voia să fie plătit? ‎Sau a fost altceva?
‎Venind aici, poți vorbi ‎cu oameni familiarizați cu cazul,
‎care erau în viață atunci.
‎Știu toți oamenii mari,
‎deci, când au sosit, am zis: „Doamne!”
‎Bill Mitchell stătea acolo. Era în avion,
‎la doi metri de D.B. Cooper, ‎acum 50 de ani.
‎Dacă s-ar baza pe mine ca martor, ‎care să-l identifice pe Cooper,
‎…el ar putea fi aici.
‎Există discuții ‎despre lucruri la întâmplare și bizare
‎despre care doar celor implicați ‎în caz le-ar păsa.
‎După am obținut chiștoacele,
‎…le-am pus într-un microscop electronic.
‎Acesta e microscopul meu electronic ‎de colecție din 1985
‎pe care îl dețin.
‎Nu mulți oameni din țară ‎au propriul microscop electronic.
‎Deci, cred că sunt excepțional.
‎- E o familie de tocilari. ‎- Da.
‎În ultimii 50 de ani, au fost scrise ‎peste 40 de cărți pe acest subiect,
‎dar cazul rămâne nerezolvat.
‎Robert Rackstraw ar putea fi ‎unul din suspecții mei principali.
‎Suspectul preferat, Barbara.
‎William J. Smith, dar și alții ‎ar fi putut face asta.
‎Unchiul meu a fost Lynn Doyle Cooper,
‎singurul suspect care n-a fost ‎exclus niciodată de FBI.
‎Voi fi răstignită dacă zic ‎că Loki e suspectul meu preferat?
‎Nu-mi place să vin cu dezvăluiri. ‎D.B. Cooper e al naibii de mort.
‎Dacă trăiește, are 95 de ani.
‎A fumat multe țigări, nu trăiește.
‎Vom vorbi mai multe în următoarele zile.
‎Cazul acesta e mai complex ‎decât vă puteți imagina.
‎Vârtejul Cooper e pe bune.
‎Ai văzut teoria ‎despre benzile desenate cu Dan Cooper?
‎- O, da! ‎- Spune-ne!
‎Mă interesează ‎teoria benzilor desenate cu Dan Cooper.
‎Dan Cooper e un erou de benzi desenate,
‎fost pilot canadian francez ‎al Forțelor Regale Aeriene,
‎care a avut multe aventuri ‎și a făcut mult parașutism.
‎Dacă te uiți la coperte sau frunzărești,
‎e ca și cum D.B. Cooper ‎a luat acel personaj
‎și l-a adus la viață.
‎The Adventures of Dan Cooper ‎a fost produsul lui Albert Weinberg,
‎un artist belgian care a lucrat ‎pentru legendarul Hergé,
‎care a creat Tintin.
‎Era scrisă doar în franceză,
‎era populară în Belgia, ‎Franța și Canada franceză
‎în anii '60 și '70,
‎și necunoscută în teritoriile anglofone.
‎În benzile desenate, erau ‎câteva povești în paralel cu deturnarea.
‎Era un bilet de avion cu numele Cooper,
‎un 727,
‎era o poveste despre deturnări din Seattle
‎și erau haine similare.
‎O cravată neagră, ‎un costum închis la culoare și o servietă.
‎Când a avut loc deturnarea, ‎în partea franceză a Canadei,
‎s-a iscat o uriașă paranoia și revoltă.
‎E important ‎să păstrăm legea și ordinea în societate,
‎și cred că nu trebuie economisit ‎niciun efort.
‎Și, în acest mediu,
‎Dan Cooper era un erou.
‎Dan Cooper era tipul nostru.
‎Era canadian.
‎În anii '60 și '70…
‎…aviația era populară.
‎Acest personaj pilota cel mai nou avion,
‎prezenta tot felul de aeronave ‎cititorilor lui în benzile desenate
‎și le dădea copiilor canadieni ‎care știau franceză
‎un erou ideal care pilota avioane.
‎Cui nu-i place să piloteze ‎avioane când e mic?
‎Toți vrem să fim piloți militari.
‎Nu începe cu Tom Cruise ‎și cu filmul Top Gun.
‎Simt nevoia…
‎- Nevoia de viteză. ‎- Nevoia de viteză.
‎Am citit-o în adolescență.
‎M-a fascinat imaginația…
‎…din poveștile cu Dan Cooper.
‎Puteai zbura în Yemen.
‎Puteai merge în jungla columbiană.
‎Puteai descoperi Canada.
‎Era frumos.
‎Albert Weinberg a publicat
‎patruzeci și unu de albume, ‎ceea ce e enorm.
‎Poveștile dintr-un anumit album ‎au fost asociate
‎cu chestiunea deturnării.
‎Ăsta e.
‎Tehnicile ar putea fi similare între album
‎și felul în care D.B. Cooper ‎a evadat din avion.
‎L-am întâlnit pe Albert Weinberg ‎în baza noastră aeriană.
‎Albert venea mereu în bazele canadiene ‎ca să caute materiale noi.
‎Prima sa călătorie ‎în Canada a fost în 1966,
‎la baza aeriană a Forțelor Canadiene ‎Portage la Prairie.
‎A fost primit cu covorul roșu,
‎fiindcă a făcut multe ‎pentru recrutare prin cărțile lui.
‎Deci, practic, ‎avea acces nelimitat la bază.
‎Făcea poze, multe poze,
‎ale clădirilor, ‎ale avioanelor, ale oamenilor.
‎Zicea: „Tipul arată ca un pilot militar.”
‎Și chiar desena asta ‎în romanele sale grafice.
‎Când m-am uitat la benzile desenate ‎și am analizat schițele,
‎mi-am dat seamă că există o relație
‎între cutezanța nesăbuită
‎a acestui pilot erou ‎care sărea din avioane
‎și adora să zboare
‎și, posibil, aspirația unui om ranchiunos,
‎și a unui om care voia să încheie ‎și să facă un lucru bun.
‎Albert Weinberg mi-a spus
‎că, la câteva zile, ‎nu săptămâni după deturnare,
‎sursele sale din Forțele Aeriene ‎Franceze Canadiene l-au sunat
‎și au spus: „E unul dintre noi. ‎Tipul ăsta e unul dintre noi.”
‎ECHIPĂ SUSȚINUTĂ DE FBI GĂSEȘTE LEGĂTURĂ ‎CANADIANĂ CU DETURNAREA DIN ANII '70
‎Albert Weinberg nu voia ca eroul lui
‎să fie asociat cu un deturnător.
‎De fiecare dată când un jurnalist ‎voia să-l întrebe despre asta,
‎el se împotrivea.
‎Dan Cooper e cavalerul în armură ‎strălucitoare din banda aia desenată.
‎Încearcă să ne transmită un mesaj ‎bărbatul care a deturnat avionul?
‎Sau poate că deturnătorul nu știa
‎că un faimos pilot canadian francez ‎de benzi desenate
‎folosea același titlu cu cel ales de el.
‎Cine știe?
‎Dacă m-aș îmbarca și aș jefui un tren
‎folosind numele fals Tony Hawk ‎și aș evada pe un skateboard,
‎ați considera o coincidență ‎că am ales acel nume fals? Eu nu.
‎Adică, legătura
‎e prea evidentă pentru mine.
‎În plus, e palpitant,
‎deci, vreau să fie ca în benzile desenate.
‎În anii '50, Forțele Aeriene Canadiene ‎erau în epoca de aur.
‎Dar, începând cu anii '60, ‎și-au diminuat amploarea.
‎Au văzut rolul lor diminuându-se.
‎În 1965, Forțele Aeriene Canadiene
‎au decis să scape de 500 de piloți…
‎…piloți cu experiență și personal aerian…
‎…și a continuat tendința ‎la începutul anilor '70.
‎Oamenii erau forțați ‎să plece și erau foarte supărați.
‎Nu exista un program ‎de tranziție în acele zile
‎pentru cei care părăseau Forțele Aeriene. ‎Erau pe cont propriu.
‎Depinde de el să decidă ‎ce va face cu noua lui viață.
‎Poate va deveni ‎un Robin Hood al deturnărilor…
‎…și să fure mii de dolari, ‎și asta va fi pensia lui.
‎Poate ar fi putut fi un ofițer la sol, ‎un tehnician în armată.
‎Mai ales din cauza ‎a ce s-a aflat despre cravata lui.
‎Vechea cravată cu clemă de la JCPenney
‎se spune că a fost văzută cu probele.
‎Când avionul a aterizat în Reno…
‎…era o cravată subțire și neagră,
‎cu un ac de cravată din sidef ‎atașat la ea,
‎fusese lăsată în avion.
‎O cravată acumulează toate particulele…
‎…de oriunde mergi.
‎Așa că am putut ‎să luăm mostre de pe cravată
‎și să analizăm particulele.
‎Cea mai notabilă particulă a fost titanul.
‎Nu era titan ca în vopseaua albă, ‎acela e dioxid de titan, conține oxigen.
‎Era metal de titaniu pur
‎și arăta ca un arc lamelar microscopic
‎de mărimea unei celule de sânge.
‎Am găsit și o a doua particulă de titan
‎cu o bucată de oțel inoxidabil ‎spartă în ea.
‎Aceste două particule, ‎în 1971, erau foarte rare.
‎Cum naiba s-au găsit titan comercial pur
‎și elemente rare în cravata lui cu clemă?
‎Serios, două industrii ‎l-au folosit în 1971.
‎Sectorul aerospațial și industria chimică.
‎Ca să vă faceți o idee ‎unde era D.B. Cooper,
‎în ce cercuri se învârtea tipul ăsta.
‎Celălalt lucru interesant la titan
‎e că era titan comercial pur.
‎Nu era titan aliat,
‎pe care l-ai vedea ‎în sectorul aerospațial.
‎Cred că e un indiciu destul de puternic ‎că a venit de la Boeing,
‎pentru că au existat divizii ‎de reconstrucție și dezvoltare în Boeing
‎care au folosit și au făcut experimente ‎cu titaniu comercial pur.
‎S-au făcut multe speculații despre Boeing.
‎Dar, avem Canadair în Montreal.
‎Aveau experiența în lucrul cu titanul
‎și l-au inclus în două avioane ‎pentru instructaj.
‎Aeronavele CT-133 Silver Star
‎și CT-114 Tutor.
‎Putem extrapola,
‎zicând că, dacă un ofițer de la sol ‎ar fi lucrat la avioane de acel tip,
‎ar fi avut contact direct cu titanul.
‎E foarte posibil ‎să-l fi întâlnit chiar pe dl Weinberg,
‎poate să se fi îndrăgostit ‎de benzile desenate
‎și să fi decis ‎să adopte numele mai târziu,
‎când a deturnat avionul în Statele Unite.
‎E o ipoteză interesantă.
‎În acea perioadă,
‎nimeni nu vorbea prea mult ‎despre confuzie,
‎despre înșelăciune și iluzie.
‎Are FBI-ul aici,
‎cu particulele de titan,
‎când, probabil, nici nu e ‎cravata lui. Nu știm.
‎Probabil nu poartă cravată.
‎Poate că asta voia D.B. Cooper.
‎În povestea asta, ‎încă mai e destul mister.
‎La începutul cazului D.B. Cooper,
‎FBI-ul s-a dus ‎la Forțele Aeriene Regale Canadiene…
‎…ca să vadă dacă puteau investiga
‎în bazele canadiene.
‎Dar, în Războiul Rece,
‎nimeni nu voia asta.
‎Începând cu anul 1959 și până în anii '70,
‎relațiile dintre Canada ‎și Statele Unite au fost tensionate.
‎Să trăim lângă dv. e cumva
‎ca și cum am dormi cu un elefant.
‎Oricât de prietenoasă
‎sau de calmă e bestia,
‎te afectează fiecare tresărit și mârâit.
‎Începeam să ne separăm sau să ne detașăm
‎de o structură de apărare nord-americană
‎despre care mulți canadieni credeau ‎că e controlată de americani,
‎și am vrut să ne recâștigăm independența.
‎Deci, dacă în 1971,
‎FBI-ul ar fi întrebat Forțele Canadiene:
‎„Putem verifica niște indivizi ‎care ar fi putut comite deturnarea?”
‎e foarte probabil ca răspunsul ‎canadienilor să fi fost „Nu.”
‎„Refuzăm să vă lăsăm ‎să investigați pe teritoriu canadian
‎sau să vă dăm acces ‎la registrele militare canadiene.”
‎Ar putea fi plauzibil ‎ca cele două guverne să nu fi cooperat
‎în cazul lui Dan Cooper.
‎Multe indicii care duc spre Canada
‎n-au fost analizate corespunzător.
‎În noaptea deturnării, ‎D.B. Cooper a cerut „valută americană.”
‎Dacă ești american, ‎de ce ai cere valută americană?
‎Dan Cooper ar fi putut folosi ‎expresia asta,
‎„în valută americană negociabilă,”
‎pentru că engleza nu era ‎limba lui maternă,
‎iar astea sunt primele cuvinte ‎care i-au venit în minte
‎într-un moment de tensiune, de grabă.
‎M-am gândit azi-dimineață: ‎„N-am mai auzit expresia asta.”
‎Nu e o expresie franceză.
‎E engleză proastă.
‎Dacă nu e american,
‎vrea să fie sigur că poate schimba banii.
‎Așa am interpretat. Asta e părerea mea.
‎Deci, e doar părerea mea. Comiți un jaf,
‎ești canadian-francez, te grăbești,
‎te asiguri că-ți dau ‎dolari americani în bancnote mici.
‎Eu aș spune asta.
‎„Vreau o valută americană negociabilă.”
‎Nu sunt 100% sigur de „negociabilă,”
‎deoarece Cooper transmite ‎cererile sale echipajului de zbor,
‎care le transmite ‎controlorilor traficului aerian.
‎Deci, nu știu sigur.
‎Cooper a spus„negociabilă”?
‎Sau, când a fost transmis,
‎„negociabilă” a fost pus înăuntru?
‎Dar, e posibil să fi fost canadian.
‎Nu văd prea multe dovezi ‎despre celelalte teorii ale lui Cooper.
‎Toți avem păreri diferite,
‎dar suntem singurii care au dovezi
‎și ele continuă să apară.
‎După procesul de libertate a informației,
‎FBI-ul a identificat 80.000 de pagini ‎de documente despre caz,
‎din care ne dau 500 de pagini pe lună.
‎Va dura 12 ani.
‎Așa că, am depus o cerere la tribunal
‎pentru a accelera ‎dosarele legate de Bob Rackstraw…
‎…pentru că vrem dosarele lui întâi.
‎Rackstraw s-a opus.
‎A trimis o trăncăneală, ‎pagină după pagină,
‎cu: „Nu sunt D.B. Cooper ‎și nu vreau să-mi fie eliberate dosarele.”
‎A adăugat și un desen, ‎spunând că totul e un mare rahat.
‎A fost dăunător, evident, pentru noi.
‎Curtea s-a pronunțat ‎contra noastră atunci.
‎Sunt încăpățânat.
‎Nu era să las asta să ne oprească.
‎Am decis să continuăm cu asta.
‎Dar, a fost o perioadă foarte grea.
‎A fost un moment ‎pe care nu-l voi uita niciodată.
‎Mereu m-am trezit devreme.
‎Dorm cinci ore pe zi, atât.
‎Dar, în timp ce lucram la Cooper,
‎m-am gândit să reduc numărul, ‎poate să dorm patru ore.
‎La un moment dat, ‎stăteam în fața computerului
‎și am uitat cum să apăs pe taste.
‎Am strigat la soția mea: ‎„Scumpo, nu știu cum să folosesc ăsta.”
‎M-a luat de mână ‎și m-a pus în fața unui televizor.
‎Am stat în fața televizorului ‎și mi-a repornit creierul.
‎A durat cam șase ore. ‎A fost un pic înfricoșător.
‎Dar mi-am dat seama ‎că atinsesem limita în acel moment.
‎Dar nu era să renunțăm.
‎SAN DIEGO, CALIFORNIA, 2019
‎Un bărbat care a zis că e ‎unul din cei mai infami fugari
‎din secolul trecut, ‎apoi a retras declarația
‎a murit.
‎Numele lui e Robert Rackstraw, ‎și, până azi, încă nu știm
‎dacă era și deturnătorul cunoscut ‎ca D.B. Cooper.
‎Când a murit, am spus ziarelor, ‎când au sunat:
‎„Respect, ca familist, ‎ce a făcut pentru copiii lui.”
‎Dar am spus ‎că încă mai cred că încalcă legea.
‎Pentru mine, ce e fascinant ‎e că a avut o perioadă…
‎…în care, în anii '70,
‎n-a fost un cetățean ‎care respecta legea, ci un fel de escroc.
‎A fost închis ‎pentru falsificare de cecuri…
‎…furt de avioane ‎și posesie de explozibili.
‎Dar a ieșit și a dus viață normală.
‎S-a adunat și nimeni nu ar fi știut
‎dacă nu ar fi scotocit prin dosare.
‎Încerca să-și trăiască viața ‎ca un om obișnuit…
‎…într-un port, reparând bărci.
‎Există caracter, există o tapiserie.
‎E o persoană cu mai multe fațete.
‎E al naibii de interesant. Era.
‎E încă foarte interesant, deși e mort.
‎Era uimitoare consistența
‎a tot ce se spusese vreodată despre el.
‎Observasem că Bob, ‎de fiecare dată când pleca din oraș,
‎își lua servieta închisă la culoare.
‎Într-o zi, am văzut din nou servieta…
‎…și era descuiată.
‎Am deschis-o cu mare grijă.
‎Și era acolo, o perucă.
‎PĂRUL E LA MODĂ!
‎O perucă și o mustață.
‎Bob purta mustață tot timpul.
‎Dar, uneori, se întorcea
‎și era rasă.
‎Purta o perucă atunci când voia.
‎Ca să se deghizeze în altcineva. Nu știu.
‎Bob era membru ‎al Clubului Playboy din Los Angeles.
‎Spunea: „O să vă duc la club.”
‎Am parcat în spatele unei limuzine ‎mașina închiriată de noi.
‎Erau 100 de oameni la coadă.
‎Am mers și portarul stătea acolo.
‎A spus: „Pe aici, dle Rackstraw!”
‎Ne aștepta un iepuraș.
‎Ce făcuse el,
‎sunase la club,
‎le spusese că pilotul personal ‎al guvernatorului Reagan venea aici,
‎Bob Rackstraw și, „Puneți-vă ‎la dispoziția lui pe cât posibil.”
‎Și au făcut-o.
‎Am primit o masă ‎pentru spectacolul din ring,
‎a fost prezentat de maestrul de ceremonii.
‎S-a ridicat și a făcut cu mâna mulțimii, ‎avea aripi pe jachetă,
‎aripile lui de zbor.
‎Asta a fost prima mea experiență ‎cu modul în care Bob putea manipula.
‎Rackstraw era un tip genial.
‎Era un individ extrem de talentat.
‎Cred că era un om cu sânge rece, totuși.
‎Nu cred că avea multă empatie.
‎Mi-a părut rău, evident, când a murit,
‎dar am primit acces la toate dosarele ‎FBI-ului despre Rackstraw.
‎Dacă nu crezi că a fost Rackstraw, bine.
‎„Iată documentele originale!”
‎„Mulțumesc mult.” „Cu plăcere.”
‎RACKSTRAW E POSIBIL SĂ FIE ‎UNUL ȘI ACELAȘI CU D.B. COOPER
‎Chiar cred că Robert Rackstraw ‎a fost D.B. Cooper.
‎Sunt factori esențiali care indică toți…
‎…că Rackstraw era Cooper.
‎Robert Rackstraw era omul vostru. A murit.
‎Unele lucruri ‎poate nu se vor ști niciodată,
‎dar aici se încheie.
‎D.B. COOPER? UN SUSPECT MOARE ‎DAR LEGENDA RĂMÂNE VIE
‎N-am mai spus asta, dar o fac pentru tine.
‎Cred, în urma anchetei cazului nerezolvat,
‎că Robert Rackstraw e D.B. Cooper
‎sau a fost D.B. Cooper.
‎FBI-ul e de acord cu dv.?
‎Nu știu.
‎Sunt mulți agenți ai FBI, ‎unii în roluri de conducere,
‎care sunt de acord.
‎Și sunt și alții care nu sunt.
‎Nu sunt sigur,
‎dar e cea mai bună teorie ‎cu care a venit cineva
‎și, într-adevăr, așa arată.
‎Sunt, fără îndoială,
‎oameni din familia ‎cercetătorilor lui D.B. Cooper, care…
‎Nu am putut face nimic.
‎care să-i convingă ‎că teoria lor nu e corectă.
‎Dar asta dăunează adevărului.
‎Asta nu ne-a motivat niciodată ‎în echipa de caz nerezolvat.
‎Aș fi plecat cu bucurie și aș fi spus: ‎„Am încercat, ne-am înșelat.”
‎„Dar știți ce? Am contribuit, ‎pentru că Rackstraw e exclus.”
‎„Axați-vă pe ceilalți!”
‎Dar n-am ajuns acolo.
‎N-am avut nicio dovadă ‎care să spună: „Știi ce?”
‎„Ne înșelăm, Rackstraw nu e vinovatul.”
‎A fost: „Iată încă o dovadă ‎care tinde să demonstreze
‎că poate el e vinovatul.”
‎La fiecare pas, asta găseam.
‎Colbert, într-un fel, e unul dintre aceia
‎care au făcut o treabă bună ‎în ceea ce privește extragerea de date…
‎…și introducerea de date ‎în cazul D.B. Cooper.
‎Dar, uitându-mă la dosare,
‎nu cred că Robert Rackstraw ‎a fost D.B. Cooper.
‎S-A ÎNTÂLNIT CU RACKSTRAW ZI DE ZI
‎A fost anchetat de FBI ‎și a fost eliminat ca suspect.
‎Și cred că oricine se axează ‎pe Robert Rackstraw ca D.B. Cooper
‎ar face bine să abandoneze ideea…
‎…și să-nceapă să se uite la alți oameni.
‎Tom adoră o poveste bună
‎și cred că Rackstraw e povestea lui bună.
‎E mai ușor de vândut dacă el e ‎D.B. Cooper. E numele știut de lume.
‎Asta pui în titlu.
‎Apoi spui povestea grozavă ‎a unui escroc, nu?
‎Tom chiar crede ‎că el ar putea fi D.B. Cooper.
‎Ce părere ai?
‎Cred că Tom făcut o treabă grozavă,
‎dar nu mi-aș risca reputația
‎zicând că Rackstraw a fost D.B. Cooper.
‎Îl aplaud pe Tom.
‎Îl aplaud mult pe Tom.
‎Pentru că a plătit mulți bani din buzunar.
‎Eforturile lui Tom de a ajunge aici,
‎bravo lui!
‎Mi se pare că e o luptă cu morile de vânt.
‎Câți bani ai cheltuit pe asta?
‎Să spunem că aproape cât recompensa.
‎Suma luată de Cooper ‎a fost de două sute de mii.
‎Ți-aș spune, am cheltuit cam tot atât ‎pentru investigație.
‎Și, sincer, nu plănuisem asta.
‎De obicei, facem anchete de unu-doi ani.
‎Asta s-a prelungit până la șapte ‎și apoi la zece ani
‎din cauza FBI-ului.
‎Nu au vrut să coopereze cu noi.
‎Tom investise mult.
‎E condus de propriile motive,
‎de dorința de justiție.
‎Dar există un mare pericol.
‎Poți cădea în capcana ‎dorinței de a dovedi o idee
‎în loc de a descoperi treptat o poveste.
‎Deci, poți fi foarte tulbure în judecată.
‎Jim Forbes a fost un prieten bun.
‎Jim a fost unul dintre mentorii mei,
‎dar Jim a decis, ‎după colaborarea cu History Channel,
‎să treacă pe partea cealaltă.
‎Cred, cel mai probabil, ‎că nu el e D.B. Cooper.
‎- Chiar nu crezi că e el? ‎- Nu.
‎Când s-a răzgândit, a șocat echipa.
‎Din păcate, n-am mai vorbit de atunci.
‎E greu când miza e atât de mare.
‎Relații, bani, vieți.
‎Deci, cazul devine o junglă. ‎Încerci să dovedești vinovăția suspectului
‎și să rezolvi cazul, ‎dar și să te protejezi de pericol.
‎Toate astea se întâmplă în Cooperland.
‎Dacă e Bob Rackstraw,
‎atunci, ar trebui să stea ‎în vârf de munte și să strige
‎până la sfârșitul vieții:
‎„Am avut dreptate. Voi toți v-ați îndoit.”
‎Am trecut de la cazul lui D.B. Cooper.
‎Acum lucrez la Zodiac.
‎De asemenea, am luat
‎ceea ce credem că e urma ucigașului ‎și locul în care se află Jimmy Hoffa.
‎Avem toate astea ‎și, din nou, e datorită echipei.
‎Cele 15 minute de faimă ‎au durat 50 de ani.
‎Cred că majoritatea ‎au impresia că-l pot rezolva.
‎Adică, ei chiar cred ‎că pot să intre pe internet
‎și să caute ceva pe Google ‎care să-l rezolve.
‎Au fost atâtea reconstituiri istorice
‎și chestii de genul ăla.
‎V-ați văzut jucat în aceste documentare?
‎Cine ați dori să vă joace?
‎Zi George Clooney!
‎O las pe soția mea să răspundă.
‎E distractiv.
‎Am șansa să cunosc oameni.
‎E fascinant să vă cunosc.
‎Dar cei numiți Cooperiți
‎vor să-mi spună teoria lor,
‎ceea ce e nebunesc.
‎Îmi trimit poze prin poștă. ‎„Îl recunoști pe tipul ăsta?”
‎E soțul surorii fratelui unchiului ‎vărului unui Cooperit
‎pe patul de moarte, ‎care a spus că e D.B. Cooper.
‎Cu timpul, devine mai dificil.
‎Toți martorii își pierd memoria.
‎Oamenii uită pur și simplu.
‎Orice probă de la locul desfășurării ‎infracțiunii a dispărut deja.
‎Chiar și malul râului Columbia ‎s-a schimbat îngrozitor de mult..
‎Nu te poți întoarce acolo
‎să recunoști unde ai fost, unde ai săpat.
‎Avea banii când a ieșit din avion.
‎Dacă a ajuns în râu, ‎poate a ieșit, poate că nu.
‎Cu cât durează mai mult, ‎cu atât devine mai greu.
‎Când FBI a anunțat ‎că a fost închis cazul, n-am crezut.
‎FBI-ul nu poate ucide ‎o incriminare în curs.
‎Nu vor să-l mai atingă. ‎Primesc apeluri în fiecare zi,
‎împovărează agenții, purtătorii de cuvânt ‎trebuie să dea declarații.
‎Cazul nu cred că e închis.
‎Încriminarea e deschisă ‎și există un fugar.
‎Mi se pare interesant că D.B. Cooper
‎a rămas atât de răspândit
‎în atâtea feluri de cultură populară.
‎Cred că, în mare parte,
‎e din cauză că e un personaj ‎anti-erou, proscris, individualist.
‎Poți trasa linii între el și cowboy,
‎și romanele de duzină din anii 1890,
‎până la cineva ca Don Draper
‎sau ca Walter White din ‎Breaking Bad.
‎E un tip foarte specific ‎de personaj masculin și rasat.
‎OPERAȚIUNEA D.B. COOPER
‎Cooper e un caz unic.
‎Vorbește clar despre un fel de dorință ‎a sufletului american.
‎Romantismul unei deturnări,
‎un tip care își pune o parașută ‎și sare în întuneric.
‎Sper să nu fie găsit niciodată.
‎Oamenii mă întreabă: „Cine e Cooper,
‎dacă ai făcut atâtea cercetări?” ‎Habar n-am.
‎Când am început podcastul, mi-am zis ‎că e unul dintre acești suspecți.
‎Acum, că am citit 30 de cărți ‎și am vorbit cu 45 de oameni
‎despre caz,
‎pare că știu mai puțin ‎decât când am început.
‎Pe măsură ce a trecut timpul,
‎a devenit un mister din ce în ce mai mare.
‎Nu înțeleg de ce n-a aruncat ‎un steag undeva
‎sau n-a lăsat un bilet ca să zică: ‎„Eu sunt D.B. Cooper.”
‎Mulți au făcut asta, ‎dar nu sunt D.B. Cooper.
‎Cel adevărat a avut restul vieții ‎să se gândească: „Cum să ies la lumină
‎ca geniul care doar eu știu că sunt?”
‎Trăim într-o cultură în care știm totul.
‎Nu poți avea dezbateri, ‎căci adevărul se află în două secunde.
‎Cazul Cooper sfidează asta.
‎Ne obligă să continuăm să căutăm ‎ceva ce poate nu vom ști în veci.
‎Faptul că nu putem ști, cred, ‎că ne place, în secret.
‎Cu cât Cooper nu e descoperit,
‎cu atât mai mult putem trăi prin el.
‎Și legenda continuă.
‎Subtitrarea: Constantin Ursachi