Нагадуємо пристебнути паски безпеки…
Неймовірно, що ми думаємо про це зараз. 1971-й і 2021-й, через 50 років.
Люди досі шукають Купера.
Купероодержимі постійно шукають нові теорії, нових підозрюваних на сайтах
і в наші часи.
Визнаймо. Це неймовірна історія, якій уже 50 років.
Ніхто не знає, що сталося. І вона заразна, як вірус.
Люди нескінченно ганяються за відповідями,
не маючи насправді жодної інформації.
За цією справою всі роками стежили, а ФБР тепер просто здається.
Без сумнівів, існує багато таємниць,
і ця стане однією з них.
Через 50 років люди досі використовують образ Купера.
Якщо затягує, то ти не втечеш.
Кінця немає, як і задоволення. Ви не знаєте історію.
Ми знаємо лише те, що було в літаку.
І не знаємо, що було до і після цього,
думаю, саме тому вихор Купера не відпускає людей.
Хто знає, коли й де може з'явитися ще одна частина пазлу?
Д. Б. К.
ЕПІЗОД 4 КУПЕРЛЕНД
ВАНКУВЕР, ШТАТ ВАШИНГТОН ЛИСТОПАД, 2021
«КУПЕРКОН» СУБОТА Й НЕДІЛЯ
Вітаю на «Куперконі».
Я почав проводити «Куперкони» щороку з 2018-го.
Д. Б. Купер став легендою Пн.-Зх. авіаліній,
він ніби міф, як Снігова людина чи НЛО.
Тому його історія — саме те, щоб зробити фестиваль.
Хочете зареєструватися? Ми все підготуємо.
«Куперкон» — збори своєрідного клану.
ВІКТОР-23
Я власник і оператор північно-західних квест-кімнат,
у нас є кімната Д. Б. Купера.
Я тут, бо зацікавилася справою на сторінці вікіпедії.
Я історик, який вивчав справу Купера, відколи мені було сім чи вісім.
Моя мати летіла до тата через аеропорт Сіетл-Такома,
але її літак затримався через викрадення.
Я міг би й не народитися.
Бути тут особисто — це щось особливе.
Закрити ноутбук, спілкуватися з людьми віч-на-віч.
ЕЛЬ «ВИКРАДАЧ» ВІКТОР-23
Тут усі як сім'я, бо…
Ви всі страждаєте від однієї проблеми — нездатності розкрити справу.
Мер Купервіля з нами, людина, яка стоїть за створенням «The Mountain News».
До нього приєднається пречудовий організатор цього заходу.
Мої друзі Брюс Сміт і Ерік Уліс.
Він просто хотів заробити,
отримати гроші? Чи мета була іншою?
Тут можна поговорити з людьми, які багато знають про справу,
які жили в той час.
Знаю всіх вельмож тут, щойно вони зайшли, я подумала: «Боже!»
Там сидить Білл Мітчелл. Він був у літаку
за півтора метра від Купера 50 років тому.
Якби мене викликали як свідка у справі Купера, то я б його впізнав.
Тут обговорюють випадкові дивні речі, цікаві лише тим, хто цікавиться справою.
Коли ми отримали фрагменти,
то помістили їх в електронний мікроскоп.
Це мій особистий вінтажний сканувальний електронний мікроскоп 1985-го.
Мало хто в країні має власний електронний мікроскоп.
Я один з тих, хто виділяється.
-У нас сім'я задротів. -Так.
За останні 50 років на цю тему написали близько 40 книг,
але справа ще не розкрита.
Для мене Роберт Рекстроу — підозрюваний номер один.
Улюблена підозрювана — Барбара.
Вільям Дж. Сміт, але й інші підозрювані могли це зробити.
Лінн Дойл Купер — мій дядько,
він — єдиний підозрюваний, якого ФБР ніколи не виключало.
Чи приб'ють мене, якщо скажу, що мій підозрюваний — Локі?
Не люблю спойлерити, чуваки. Але Д. Б. Купер мертвий.
Якщо він живий, то йому 95 років.
Він багато курив, він уже помер.
Ми поговоримо про це найближчими днями…
Ця справа набагато глибша, ніж ви собі уявляєте.
Вихор Купера реальний.
Ви знаєте про теорію коміксів про Дена Купера?
-Так. -Розкажіть.
Ця теорія мене сильно зацікавила.
ДЕН КУПЕР
Ден Купер — герой коміксів, француз, пілот-випробувач королівських ВПС Канади,
у якого було багато пригод, а ще він стрибав з парашутом.
Дивишся на обкладинки, гортаєш,
і з'являється таке відчуття, Д. Б. Купер — втілення цього героя в реальному житті.
«Пригоди Дена Купера» створив Альберт Вайнберг,
бельгійський художник, який працював на легендарного Ерже,
який створив «Тінтіна».
Видавався лише французькою, у 60-х та 70-х був популярним у Бельгії, Франції
та французькій Канаді,
про нього не знали в англомовних країнах.
Між деякими історіями з коміксу та викраденням можна провести паралелі.
Там був квиток на літак на ім'я Купера
і літак 727,
була історія викрадення з Сіетла,
був схожий одяг.
Чорна краватка, темний костюм і портфель.
Коли сталося це викрадення,
у французькій Канаді люди панікували й бунтували.
Важливо зберегти закон і порядок у суспільстві
будь-якими методами.
У цьому середовищі
Ден Купер став героєм.
Ден Купер був нашим хлопцем.
Він був канадцем.
А в 1960-х і 1970-х авіація була важливою.
Цей персонаж літав на найновішому літаку,
показував різні види літальних апаратів у коміксі читачам
і був для канадських франкомовних дітей
ідеальним героєм, що вмів літати на літаках.
Який хлопчик не любив літаки в дитинстві? Ми всі хотіли бути пілотами-винищувачами.
І не через Тома Круза і фільм «Найкращий стрілець».
Я відчуваю жагу…
«НАЙКРАЩИЙ СТРІЛЕЦЬ»
-Жагу швидкості. -Жагу швидкості.
Я читав його в підлітковому віці. Мені так подобалася винахідливість
у коміксах про Дена Купера.
Можна було полетіти до Ємену.
Або в колумбійські джунглі.
Або досліджувати Канаду.
Як чудово.
Альберт Вайнберг створив 41 книгу, а це багато.
Була книга, яка потенційно пов'язана
з історією викрадення літака.
Ось воно.
Схема викрадення схожа з тим, як з літака втік Д. Б. Купер.
Я вперше зустрів Альберта Вайнберга на базі ВПС.
Альберт приходив на канадські бази, щоб знаходити нові матеріали.
Уперше він поїхав у Канаду в 1966-му році,
у Портедж-ла-Прері на базу канадських військ.
Він був особливим гостем, бо книгами заохочував працювати у ВПС.
Тож він мав необмежений доступ до бази.
Він робив багато знімків
будівель, літаків, людей.
Казав: «Він — справжній пілот-винищувач».
Потім зображував це у своїх ілюстраціях.
Коли я вперше поглянув на комікси, на ескізи,
мені стало зрозуміло, що він поєднав
героїчного та сміливого пілота, що стрибав з літаків і любив літати,
і, певно, ображеної людини,
прагненням якої було зробити щось класне.
Альберт Вайнберг мені сказав,
що через лічені дні після викрадення,
його інформатори у французьких ВПС Канади подзвонили
й сказали: «Він один з нас».
ЗА ПІДТРИМКИ ФБР КОМАНДА ЗНАЙШЛА ЗВ'ЯЗКИ ВИКРАДЕННЯ З КАНАДОЮ
Альберт Вайнберг не хотів, щоб його героя
пов'язували з викрадачем.
Тож щоразу, коли якийсь журналіст хотів його запитати,
той відмовляв.
Ден Купер у цьому коміксі — лицар у блискучих обладунках.
Чи викрадач літака намагається нам щось сказати?
Або, може, викрадач і не знав
що у відомого французького пілота-канадця
таке ж ім'я, що він обрав.
Хто знає?
Якби я пограбував поїзд, взявши квиток на ім'я Тоні Гок, і втік на скейтборді,
ви б думали, що я це ім'я випадково обрав? Я б ні!
Для мене зв'язок
надто очевидний.
До того ж це так класно, що я хочу, щоб це було пов'язано з коміксом.
У 1950-х канадські ВПС були на вершині розвитку.
Але починаючи з 60-х, їхній розмір зменшився.
Вони бачили, що їхня роль зменшується. У 1965 році ВПС Канади
вирішили звільнити 500 пілотів,
досвідчених пілотів і членів екіпажу,
так було і на початку 1970-х.
Людей звільняли, і вони були дуже злі.
У ті часи не було програми допомоги зі зміни професії
для тих, хто залишає ВПС. Вони були самі по собі.
Сам вирішуй, що робити зі своїм новим життям.
Можеш стати Робін Гудом, красти літаки
й тисячі доларів, отака в тебе пенсія.
Може, раніше він був членом наземного екіпажу, військовим техніком.
Особливо зважаючи на те, що знайшли на краватці.
На старій краватці з застібкою з «JCPenney» знайшли докази.
Коли літак приземлився в Ріно,
то виявилося, що тоненьку чорну краватку з перламутровою застібкою
лишили в літаку.
Краватка накопичувала різні частинки звідусіль, де він був.
Тож ми змогли вилучити прилиплі частинки з краватки
й розглянути їх.
Найпомітнішою з них був титан.
Це не такий титан, як у білій фарбі, це діоксид титану, він містить кисень.
А це був чистий титан,
він виглядав як мікроскопічна листова ресора
розміром з клітину крові.
Інша знайдена частинка титану
містила домішки нержавіючої сталі.
Ці дві частинки в 1971-му році були дуже рідкісними.
Як технічно чистий титан і рідкоземельні елементи опинилися на краватці?
У 1971-му було дві галузі, які їх використовували.
Перша — аерокосмічна, а друга — хімічна промисловість.
Тож тепер ви розумієте, у яких же колах був Д. Б. Купер.
Цікаво, що титан був технічно чистим.
Це не загартований титан,
який використовують в аерокосмічній галузі.
Думаю, це доволі вагомий доказ того, що він з «Боїнгу»,
бо в «Боїнгу» були деякі відділи, зокрема дослідницькі,
які використовували й робили експерименти з технічно чистим титаном.
Про «Боїнг» було багато пліток.
Але в Монреалі є «Canadair».
У них був досвід роботи з титаном,
його додали у два навчальних літаки.
Це СТ-133 «Silver Star»
і СТ-114 «Tutor».
СНІГУРІ
Тож можна припустити,
що якщо наземний екіпаж працював на цих літаках,
то в них міг бути прямий контакт з титаном.
Є імовірність того, що він зустрів самого пана Вайнберга,
може, йому сподобався комікс,
і він потім вирішив узяти псевдонім,
коли викрав літак у США.
Цікава гіпотеза.
У той час
мало говорили про плутанину,
обман й ілюзії.
ФБР знайшло мікрочастинки титану на краватці,
а, може, це навіть не його краватка. Ми не знаємо.
Може, він не носив краватку.
Може, цього й добивався Д. Б. Купер.
У цій історії ще багато таємниць.
На початку справи про Купера
ФБР приїхало в королівські ВПС Канади,
щоб дізнатися, чи зможуть продовжити розслідування
на канадських базах.
Але під час «холодної війни» ніхто цього не хотів.
Починаючи з 1959-го року, аж до 70-х,
відносини між Канадою та США були дуже напруженими.
Жити поруч з вами схоже на сон зі слоном.
Неважливо, наскільки дружній і спокійний звір,
його дрижання і фиркання вплине на всіх.
Ми вже почали відділятися
від північноамериканської оборонної структури,
бо багато канадців вважали, що її контролюють американці,
і ми хотіли відновити нашу незалежність.
Отже, якби у 1971-му році ФБР запитало канадські війська:
«Чи можна перевірити людей, які могли скоїти викрадення?», —
то є імовірність, що канадці б відмовили.
«Ми не дозволимо проводити розслідування на канадських землях,
не дамо вам доступ до військових даних Канади».
Дуже ймовірно, що уряди цих країн не співпрацювали б
у справі Дена Купера.
Є багато зачіпок, які ведуть до Канади, і їх не сильно досліджували.
У ніч викрадення Д. Б. Купер попросив «американську валюту».
Якщо ти американець, нащо просити американську валюту?
Ден Купер міг би сказати
«в оборотній американській валюті»,
бо англійська не була його рідною мовою,
і це перші слова, які прийшли йому на думку
в момент напруги, поспіху.
Уранці я подумав: «Я ніколи не чув цього виразу».
Це не французький вираз.
Це погана англійська.
Якщо він не американець, то хоче впевнитися, що зможе обміняти гроші.
Мені так здається. Це моя думка.
Тож це лише моя думка. Ти — грабіжник,
франкомовний канадець, ти поспішаєш
і хочеш переконатися, що дадуть дрібні купюри у валюті США.
Я б так сказав.
«Мені потрібна оборотна американська валюта».
Я не на 100% впевнений щодо «оборотної»,
бо Купер передав свої вимоги членам екіпажу,
а вони — авіадиспетчерам.
Тож я не знаю на всі сто.
Чи сказав Купер «оборотна»?
Чи, коли інформацію передавали, то додали «оборотна»?
Але цілком можливо, що він був канадцем.
Серед інших теорій щодо Купера немає стільки доказів.
У всіх різні погляди,
але лише в нас є докази,
і їх стає лише більше.
Після позову щодо закону про свободу інформації
ФБР знайшло 80 000 сторінок документів по цій справі,
з яких нам дають по 500 сторінок на місяць.
Тож це займе 12 років.
Я подав до суду клопотання про прискорення передачі документів про Боба Рекстроу,
бо вони нам потрібні в першу чергу.
Рекстроу був проти.
Сторінка за сторінкою він тільки й торочив:
«Я не Купер, і я не хочу, щоб мої документи оприлюднили».
Він ще дав цей малюнок, сказавши, що це все купа лайна.
Нам це було не на користь.
На тому етапі суд виніс рішення проти нас.
Я, у біса, упертий.
Я не збирався дозволити зупинити нас.
Ми вирішили, що маємо це зробити.
Але тоді було дуже важко.
Був один момент, який я ніколи не забуду.
Я завжди рано вставав.
Я сплю по п'ять годин на день.
А коли працював над справою Купера,
подумав, що зможу спати менше, може, чотири години.
Одного разу я сидів перед комп'ютером
і забув, як натискати на клавіші.
Я крикнув дружині: «Мила, я не знаю, як ним користуватися».
Вона взяла мене за руку і посадила перед телевізором.
Я сів перед телевізором, свідомість повернулась.
На це пішло шість годин. Було трохи страшно.
Але я зрозумів, що досяг межі.
Але ми не збиралися здаватися.
САН-ДІЄГО, КАЛІФОРНІЯ 2019
Чоловік, який казав, що він — один з найславетніших утікачів
минулого століття, а тоді забрав слова назад, помер.
Його звати Роберт Рекстроу, і досі ми не знаємо,
чи був він викрадачем, Д. Б. Купером.
Коли він помер, я сказав газетам:
«Як сім'янин я поважаю те, що він зробив для своїх дітей».
Але я сказав, що досі думаю, що він порушує закон.
Як на мене, найцікавіше те, що в нього був період
десь у 70-х,
коли він не був законослухняним громадянином, а швидше шахраєм.
Потрапив до в'язниці за підробку чеків,
за викрадення літаків, зберігання вибухівки.
Але він вийшов і почав вести нормальне життя.
Він оговтався, і ніхто б не дізнався про минуле,
якби вони не полізли в записи.
Він намагався жити як звичайний хлопець,
ремонтуючи човни на пристані.
У нього є характер, усе заплутано.
Його особистість багатошарова.
Він неймовірно цікавий. Був цікавим. І досі дуже цікавий, навіть після смерті.
Послідовність усього, що про нього говорили, неймовірна.
Я помітила, що Боб щоразу, коли виїжджав з міста,
брав той темний портфель.
Одного дня я знову побачила портфель,
він був незамкнений.
Я його дуже обережно відкрила.
І там була перука.
ОСЬ І ВОЛОССЯ!
Перука й вуса.
Боб постійно носив вуса.
Але іноді він повертався
поголений.
Коли він хотів, то носив перуку.
Для маскування, щоб здаватися кимось іншим. Не знаю.
Боб був членом клубу «Плейбой» у Лос-Анджелесі.
Він сказав: «Я відведу вас до клубу».
Ми їхали позаду лімузина на невеликій орендованій машині.
У черзі було десь сто людей.
Ми підійшли, а там стояв швейцар.
Він сказав: «Сюди, пане Рекстроу».
На нас чекала дівчина в костюмі кролика.
Він подзвонив у клуб,
сказав, що особистий пілот губернатора Рейгана летить сюди,
Боб Рекстроу, і: «Будь ласка, будьте з ним дуже люб'язними».
І так і сталося.
У нас був столик у передньому ряду перед сценою,
його представив ведучий.
Він встав і помахав натовпу, у нього на піджаку були крила,
льотна відзнака.
Тоді я вперше побачив, як Боб уміє маніпулювати людьми.
Рекстроу був дуже кмітливим.
Він був надзвичайно талановитою людиною.
Проте, гадаю, він був холоднокровним.
Не думаю, що він був дуже співчутливим.
Мені було сумно, коли він помер,
але ми отримали доступ до всіх документів ФБР на Рекстроу.
Не вірите, що це був Рекстроу, добре.
«Ось оригінали документів».
«Щиро вдячний. Ласкаво прошу».
ОСОБИСТІСТЬ РЕКСТРОУ, МОЖЛИВО, ІДЕНТИЧНА ДО КУПЕРА
Я справді вірю, що Роберт Рекстроу був Д. Б. Купером.
Є вирішальні фактори, які, на мою думку, вказують на те,
що Рекстроу — це Купер.
Рекстроу був підозрюваним. Так, він помер.
Про деякі речі, мабуть, ніколи не дізнаються, це розв'язка.
Д. Б. КУПЕР? ПІДОЗРЮВАНИЙ ПОМИРАЄ, А ЛЕГЕНДА ЖИВЕ
Я ніколи цього не казав, але для вас скажу.
Думаю, що в результаті розслідування команди нерозкритої справи Купера,
виявлено, що Роберт Рекстроу — це Д. Б. Купер, він був ним.
ФБР погоджується з вами?
Не знаю.
Багато агентів ФБР, деякі з них на дуже важливих посадах,
погоджуються.
А є й інші, які не погоджуються. Я не впевнений у цьому точно,
але це найкращий варіант, який могли знайти,
і, здається, він правдивий.
Без сумніву,
люди, що досліджують справу Д. Б. Купера, які…
Ну, ми нічого не можемо зробити,
щоб переконати їх, що їхня теорія невірна.
Проте це шкодить правді.
Нашу команду нерозкритих справ таке не вмотивовує.
Я б з радістю вийшов і визнав би: «Так, ми намагалися і помилилися.
Але знаєте? Ми теж постаралися, бо Рекстроу поза підозрою.
Погляньте на інших підозрюваних». Але такого не сталося.
У нас ніколи не було таких доказів: «Знаєте?
Ми помиляємося, це не Рекстроу».
Було таке: «Ось ще один доказ, який доводить, що, можливо, це він».
На кожному кроці ми знаходили щось іще.
Колберт, у певному сенсі, один з тих, хто добре попрацював над даними
й додав нову інформацію у справу Д. Б. Купера.
Але, дивлячись на документи, я не думаю, що Роберт Рекстроу був Д. Б. Купером.
ВОНА БАЧИЛА РЕКСТРОУ ЩОДНЯ
Його справу розслідувало ФБР, його виключили з підозрюваних.
Думаю, що той, хто вважає, що Роберт Рекстроу — Д. Б. Купер,
буде змушений відмовитися від віри в це і почати розглядати інших кандидатів.
Том любить цікаві історії, гадаю, Рекстроу — одна з них.
Легше продати історію, якщо він Д. Б. Купер. Це ім'я знають усі.
Саме так названо сюжет.
Тож це буде чудова розповідь про цього афериста, так?
Гадаю, Том справді думає, що Рекстроу — Купер.
А ви що думаєте?
Гадаю, Том чудово попрацював,
але я не ризикуватиму репутацією,
кажучи, що Рекстроу — Д. Б. Купер.
Я поважаю Тома.
Дуже поважаю.
Бо він витратив багато власних коштів.
Том молодець, що доклав таких зусиль і праці.
Я просто думаю, що він бореться з вітряками.
Скільки грошей ви витратили?
Сума майже дорівнює сумі викрадення.
Купер викрав 200 000 доларів.
Ми витратили приблизно стільки ж на це розслідування.
Чесно кажучи, ми цього не планували.
Зазвичай наші розслідування тривають рік чи два.
А це перетворилося на семирічне, а потім на десятирічне,
і все через ФБР.
Вони не хотіли співпрацювати з нами.
У Тома було багато на кону.
Він керується особистими причинами, прагненням справедливості.
Але це дуже небезпечно.
Можна потрапити в пастку, намагаючись довести щось,
а не вишукувати правдиві факти в історії.
Тож ваші судження можуть бути необ'єктивними.
Джим Форбс був хорошим другом.
Джим був одним з моїх наставників,
але після фільму від History Channel він вирішив
змінити думку.
Швидше за все, він не Д. Б. Купер.
-Справді думаєте, що це не він? -Не він.
Коли він передумав, команда була шокована.
На жаль, відтоді ми не розмовляли.
Важко, коли ставки такі високі.
На кону стосунки, гроші, життя.
Справа стає своєрідними джунглями. Ти хочеш довести, що це твій підозрюваний,
розкрити справу й захистити себе від насмішок.
Усе це стається в Куперленді.
Якщо це Боб Рекстроу,
то Том стоятиме на вершині гори й кричатиме
до кінця життя:
«Я мав рацію. Ви в мені сумнівалися».
Я вже не працюю над справою Купера.
Працюю над справою Зодіаку.
Ми також знайшли,
як ми думаємо, слід і місцеперебування вбивці Джиммі Гоффи.
Ми опрацювали стільки справ, і це знову завдяки нашій команді.
Мої 15 хвилин слави протривали 50 років.
Гадаю, більшість людей думають, що зможуть вирішити загадку.
Вони справді думають, що можуть зайти в інтернет
і знайти те, що допоможе розкрити справу.
Було стільки історичних художніх реконструкцій подій цієї справи.
Чи бачите ви себе в цих фільмах? І кого б ви хотіли побачити в ролі себе?
-Джорджа Клуні. -Ага.
Нехай моя дружина відповість.
Це так цікаво.
Я зустрічаюся з людьми.
Дуже рада познайомитися з вами.
Але Купероодержимі розповідають мені свої теорії навіть зараз. Божевілля.
Мені присилають фото: «Упізнаєте цього хлопця?»
А це чоловік сестри брата дядька двоюрідного брата Купероодержимого,
помираючи, сказав, що він — Д. Б. Купер.
З часом стає все важче.
У всіх свідків погіршується пам'ять.
Люди просто забувають.
Усі наявні докази з місця злочину зараз уже зникли.
Навіть берег річки Колумбія неймовірно сильно змінився.
Упізнати там місце, де ти був, де щось копав, уже неможливо.
Він стрибав з літака з грошима.
Якщо він упав у річку, то, може, виплив, може, ні.
Чим довше все триває, тим важче.
Коли ФБР оголосило про закриття справи, я не повірив.
ФБР не може закрити справу просто так.
Вони не хочуть з цим розбиратися. Їм щодня дзвонять,
агенти й піарники змушені робити заяви.
Не вважаю, що справа насправді закрита.
Вирок не винесено, викрадач на волі.
Цікаво те, що образ Д. Б. Купера
досі такий поширений
у багатьох видах попкультури.
Думаю, здебільшого це через те,
що він — антигерой, злочинець, індивідуаліст.
Паралелі можна вести від ковбоїв
і дешевих романів 1890-х років
до таких, як Дон Дрейпер
і Волтер Вайт з серіалу «Пуститися берега».
Це особливий типаж маскулінної особи з чітко вираженою расовою приналежністю.
ОПЕРАЦІЯ Д. Б. КУПЕР
Справа Купера — унікальна.
Купер — втілення бажань душі американця.
Романтизація викрадення літака,
хлопця, який одягає парашут і стрибає у темряву.
Надіюсь, його не знайдуть.
Люди постійно питають: «Хто ж Д. Б. Купер, ви ж стільки досліджували?» Гадки не маю.
Коли створив подкаст, то подумав: «Він має бути одним з цих підозрюваних».
Тепер, коли я прочитав 30 книг, поговорив з 45 людьми про справу,
то, здається, що я знаю менше, ніж на початку.
Час минає, і це стає все більшою таємницею.
Я лише не розумію, чому він не вивісив стяг
чи не лишив записки, де було написано: «Я — Д. Б. Купер».
Багато людей так робили, але жоден — не справжній Купер.
Справжній, певно, до кінця життя думав: «Як мені розповісти,
що я той геній, особистість якого знаю лиш я сам?»
Ми живемо в культурі, де знаємо все.
І сперечатися немає чого, бо правду можна знайти за дві секунди.
Ця справа — виняток.
Вона змушує нас шукати те, чого ми можемо ніколи не дізнатися.
Але факт того, що ми чогось не знаємо, нам таємно подобається.
Чим довше справа Купера житиме,
тим довше ми опосередковано житимемо нею.
Тож легенда й досі живе.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба