Vi vill vädja till alla
som var i Rowntree Park-området tisdag eftermiddag.
Om ni tror er ha sett eller hört något
över huvud taget, vänligen kontakta oss.
Ring hjälplinjen.
Det är helt konfidentiellt.
- Vad är det här? - Det är din mamma.
Hon ville se presskonferensen.
Alla förtjänar att känna sig trygga och säkra...
- Hej. - Hej.
- Det kunde vara er familj. - Min tv är så liten.
Det kunde vara ert barn. Det finns ingen ursäkt...
- Hatar inte du polisen? - Jag älskar min dotter.
Jaha, bra att veta.
...i något samhälle.
- Tack, kriminalinspektör Lenker. - Jag såg alla hennes skolpjäser.
- Mamma i pjäser? - Du vet, i ensemblen.
Så pinsamt. Hur var hon? Var hon bra?
Tja, hon var mycket tydlig. Högljudd.
- Man fick stå långt bak. - Men mamma.
För Guds skull.
Isaac växte upp där i parken. Han älskade den parken.
Varje dag på väg hem från skolan drog han mig i handen och sa:
"Snälla mamma. Bara fem minuter."
Så, mormor Mo, vad har du emot polisen?
- Ja, han... - Det är inte min...
- Tack så mycket. - Hur ska man säga...
- Det var din morfar. - ...för att du tog dig tid...
De hetsade honom varje dag av hans vuxna liv, om du måste veta.
Bara för... Bara för nöjes skull.
- Mamma. - Vadå? Han har rätt att veta.
- Inte idag. - Men för Guds skull.
Jag kan väl skjutsa hem dig? Kom.
Du vet, pappa tjatade inte om det hela tiden.
Nej, det gjorde han inte.
Han bara satt där och tog emot utan att säga nåt.
Det gjorde mig så arg.
Varför du var tvungen att springa iväg och bli polis
- kommer jag aldrig att förstå. - Jag försökte...
Jo, du tror dig kunna förändra dem.
Du kan inte förändra ett jädra dugg.
Jag kan bekräfta att en person har gripits,
och jag klassar detta som ett betydande genombrott.
Vi samarbetar med samhällsledare,
men det är en pågående utredning just nu.
Tack. Som ni vet är läget för Isaac fortfarande kritiskt.
Han får utmärkt vård...
Jason.
Vi har ögonvittnen som såg dig bära vapnet.
Vi har övervakningsbilder där du gör dig av med vapnet.
Vad jag vill veta är hur det kom i din ägo.
Vad det nån som gav dig det?
Ja, han blev ju skjuten.
Jason, du bör använda din rätt att...
Grabben blev mulad av misstag.
Det var inte alls meningen att han skulle dras in i det.
Det skulle vara ett skrämskott mot de andra.
Så du var i luven på ett annat gäng?
Om jag kunde backa tiden och ändra saker...
Så du erkänner att du sköt Isaac Witlow?
Ja.
Det gör jag.
Okej, samlas här.
Jag har pratat med labbet.
Kulan som träffade Isaac matchar Jasons pistol.
Så vad är vårt nästa drag?
Tja...
Inte du.
June.
- Har du sett videon med förhöret? - Ja.
Och?
Jag tror att ballistiken plus erkännandet...
Vi går till åklagaren för åtal.
Okej.
Tror du på det? Erkännandet?
Ja. Alltså, jag var övertygad.
Men han behövde inte erkänna. Han erkände så snabbt.
Han är 17 år. En tonåring.
Ja, gripen hur många gånger?
- Sju. - Sju.
Sju gånger.
Men inte för mordförsök.
Han var lugn som en filbunke. Ignorerade sina rättigheter.
Han kanske tänker, att det är bättre att samarbeta nu...
Bli gripen fort. Erkänna. Få en lindrigare dom.
Ja.
Är du helt säker på det?
Det är objektivt sett en logisk slutsats.
Objektivt?
Jag förstår.
Jag menar, ett erkännande löser allt, eller hur?
Det är guldstandarden.
Juryn tvekar inte. Killen döms.
Arton, 20 år. Är det okej för dig?
Ja.
Fysiskt bevis, vapnet.
Det var hans vapen.
Jason Reeve är en gängmedlem.
Alltså, om man skjuter en pojke i en park,
är man så jävla dum att man behåller vapnet?
Han var det tydligen.
Okej.
Han hade pistolen.
Men sköt han, eller förvarade han den åt en vän?
Alltså, han rusar längs Cannon Road på flykt undan polisen.
Ändå hinner han ringa,
34 sekunder till ett oregistrerat nummer som är ur bruk.
Man måste fråga sig vem han ringde.
Vem ringde han?
Vet ni vad jag ser?
Jag ser en 17-årig grabb,
mutad och hotad att lyda order.
KÄNNER NI IGEN DEN HÄR KVINNAN
Vi ses nästa vecka.
SENAST SEDD I HAYES LANE-OMRÅDET KL 22
Hallå?
Jag såg henne. Jag känner igen kvinnan.
Varför tror du att kvinnan på affischen är den du mötte?
Här. Rio Grande, norröver.
Sa hon vad hon jobbade med?
- Städerska, tror jag. - Vet du var nånstans?
Nej. Men hon trivdes, hennes engelska blev bättre.
Sen sa hennes pojkvän åt henne att sluta.
Pojkvän?
Nån engelsman. Hon flyttade ihop med honom och sen...
- Slutade hon komma. - Ja.
Vet du hennes namn, mrs Odinaka?
Carlita? Carla? Carla.
Är du säker på att det är samma kvinna?
Tja...
Vi hade grillfest här förra sommaren. Och...
Där. Där är hon. Längst bak.
Hallå. Ni har nått utredningsteamet.
Hej. Jag ringer om skjutningen i Rowntree Park.
Det där på tv, som de pratade om.
- Jag såg dem skjuta den stackars pojken. - Okej.
Hur många förövare såg du?
Två.
Den ena var en svart kille. Han körde.
Men den andra, han som sköt, var vit.
Vi fick ett samtal på hjälplinjen.
- Jed. - Sir?
Din tur i heta stolen. Kom.
Okej.
Vi vet att det inte var du som sköt.
Men om du säger vem som sköt, ska vi skydda dig.
Är du döv? Jag sa ju att jag sköt honom.
Vi har ett ögonvittne.
Alltså, de här typerna...
...de är hänsynslösa.
De kom från ingenstans och började ge order, gav oss droger att langa.
De vill styra i området, och de vill inte ha rivaler.
Så det är ett krig om territorium?
När det kommer ut att vi ännu söker efter skytten,
kommer de att lägga skulden på dig
eller på din familj.
Vittnet gav en partiell beskrivning.
Vad är han? Armenier?
Alban?
Turk?
Turk.
Bor du i området?
Vi undersöker något
som hände onsdagen den 28:e.
Vi söker en man av turkiskt ursprung. Tack.
God dag. Det gäller incidenten i parken
med den lilla pojken som sköts.
All information är värdefull.
- Hej. Har du... - Vad är det?
God dag. Det gäller incidenten i parken.
Vi söker efter en yngling. Möjligen av turkiskt ursprung.
Nej. Vad pågår?
- Varför är ni här? - För att hjälpa.
Alltid polisen komma hit.
Vi samlar bara in all information vi kan få.
Ni alltid komma hit.
- Ni trakassera oss. Varför? - Backa.
Vi angriper er inte. Lugna ner dig.
Här borta, tack.
- Lugn. Backa. - Hallå!
Om ni har frågor, hör av er till oss.
Tack för ert samarbete.
- Allt väl? - Jadå.
- Säkert? - Ja.
Minns du Dan McCabe borta i Eltham?
Han hade 17 års tjänstgöring som polis.
Nu har han fått sparken för några,
jag vet inte, opassande meddelanden.
Kim, det här är totalt irrelevant, jag har annat att göra.
Jag behöver inte prata om nån jävla Dan
i nåt jävla Wrexham eller nåt.
Jag säger bara det, det är bara en tidsfråga.
Världen har blivit galen.
Kim, jag väntar på ett telefonsamtal.
Och det där skitsnacket vid presskonferensen.
Med din kompis Meghan Markle.
- Vem då? - June Lenker.
Jag fattar. Det är mångfald som gäller. Men jag säger inget.
För då får jag fan av Claudia Mayhew
och alla godhetsivrare.
Alltså, jag behöver all hjälp jag kan få.
Men vad gör hon? Vad är det hon vill?
Vem bryr sig om vad hon vill? Lyssna nu. Så här är det.
Sån är världen vi lever i. Det är bara att vänja sig.
Och sluta oroa dig över Errol Mathis. Det är klart.
Fixat. Sluta ligga på mig.
Jag hade en bra dag för ovanlighetens skull, tills nu.
Ni kommer jämt till mig när det har hänt nåt här,
som om jag har koll på undre världen.
Okej, Hasad. Hur många gånger har du gripits?
Det hör inte hit.
Jag vill bara att du ringer om du hör nåt.
Snälla. Pojken är nio år gammal. Skjuten i huvudet.
Jag går inte med på det. Jag vet fan inget om nån skjutning.
Och ni slösar ändå bort er tid med det här.
Det är skitarna på Downing Street som bör gripas.
Okej, kan jag få ditt nummer?
Ifall jag behöver nån som har koll.
Okej.
Okej. "Hasad"?
Första snut som stavar namnet rätt.
Ursäkta?
De brukar stava det med två S.
Det är inte fel, men mitt namn stavas inte med två S.
Folk stavar ofta turkiska namn fel.
Ja. Tack.
- Hej. - Vatten?
Ja, tack. Det vore fint.
Du, Errols alibi, mannen i barberarsalongen...
- Mustafa Demir? - Ja.
Allt det finns lagrat här uppe och plågar mig ständigt.
- Vet du att han återvände till Turkiet? - Ja.
- Vadå, har du fått det bekräftat? - Ja. Jösses.
Jag talade med hans gamla chef, kollade senast kända adress,
sökte på internet, allting. Hur så?
Det här låter väl galet, men lyssna på mig.
Turkiska namn lurar ofta folk.
Lurar, hur då?
Jag googlade just namnet Mustafa.
Det kan stavas på sju olika sätt.
Jaha?
Tänk om polisen skrev ner hans namn med fel stavning?
Vi kanske har letat efter fel Mustafa?
Här. Dina för tio pund. Vad sägs?
Ja, ja. Okej då.
Du, jag kan följa med dig.
Nej då, jag fixar det.
Du.
Jag vet att det är en stor dag för dig.
Du klarar dig bra, tuffing.
I KÄRT MINNE BEVARAD ADELAIDE BURROWS
ALDRIG GLÖMD
Har den äran, mamma.
Hon var en ung flicka när hon födde dig.
Jag minns första gången Errol kom med din mamma.
Du var med, så blyg och mager.
Jag förstod att jag måste göda dig med mina majsbröd och escabeche.
Ja. De där chilifrukterna var kryddstarka.
Men din mamma gillade dem.
Ja.
Hon skulle vara så stolt. Verkligen.
Att se dig klara dig så bra,
så lång och stilig.
Men inte tack vare mig.
- Jag vet att jag svek dig. - Det är okej.
Vi försökte, vännen. Vi ville adoptera, men...
Det spelar ingen roll.
Jag kunde inte vända ryggen åt Errol...
...avbryta kontakten.
För så sa de. Hör på.
Jag är ledsen. Det förstår du väl?
Ja.
Fortfarande.
Jag borde väl inte säga nåt,
men det börjar äntligen röra sig framåt på den fronten.
Vadå? Vad menar du?
Det finns en kvinna vi söker efter, som heter Carla.
Ja?
Hon har ny information.
Information?
- Vadå om? - Oroa dig inte.
Men jag lovar att vi snart ska få hem Errol.
DORIS MATHIS: MOR MED VANFÖRESTÄLLNINGAR?
GALEN ELLER BLOCKERAD?
Så det här är de.
Lite "Min lilla ponny".
Gå in, sträck på dig. Ingen kommer att skratta.
MÖRDARE FÅR FÄNGELSE
POJKVÄNNEN ERROL MATHIS BEFUNNEN SKYLDIG
Dra åt helvete!
HAN BET HENNE!
Hörru, dra åt...
Vad är det?
SE ALLA
Patrick.
Han gillar dig.
Ja. Jag har god hand med hundar.
Ja, kom och sätt dig.
Här borta.
Hoj.
Lägg ispåsen på ögat.
Luta huvudet bakåt.
Tack.
Nå, hur ser den andra killen ut?
Den andra? Kom igen. Värre, förstås.
- Är det bra på jobbet? - Jadå.
Det är bra.
Det var en kille där jag hyr.
Nåt jag kan göra?
Nej.
Tack.
Så vad har hänt?
Det går visst aldrig bort.
Vad hände? Trackade nån dig för din mamma?
Vem var det?
En polis?
Nej. Vad menar du?
Doris. Vad ställer hon till för elände åt dig nu då?
Jag vet inte.
De söker efter nån kvinna som har information.
Jag vet. Det är ingenting. De har börjat i fel ände.
Vem är hon?
Ingen alls.
Mår du okej?
Jadå.
Ska jag gå igenom det med dig?
Ja.
Okej.
Vi gick in i lägenheten. En granne hade ringt larmcentralen.
De hade bråkat mycket.
Errol och din mamma hade ropat och skrikit.
Jag fann din mamma... i köket.
Minns du bilolyckan?
Nej.
Okej. Dina ben var illa skadade.
Errol var...
Han var oskadd.
Han hade blod på sig. Men det var hennes blod. Förstår du?
Inte hans. Förstår du vad jag säger?
Ja.
Hur ska vi göra, Mostapha?
Ja. Min VIP bestämmer.
Okej.
Okej. Vill du fortsätta?
Ja.
De hade haft problem hemma.
Pengar, jobb, du vet. Folk mister tålamodet.
Det vet du, eller hur?
Men Errol förnekade det förstås.
Han förträngde det.
Han hade faktiskt alibi.
Jadå.
Men vi hittade mannen.
Vi spårade upp honom och pratade med honom. Han förnekade det.
Errol... Han såg aldrig Errol.
Jag är här. I London.
- Du lever drömmen. - Ja, min vän. Livet är bra.
Han hade hittat på det.
Grannarna, grälet, blodet, obduktionen.
Jag... Du behöver inte veta nåt av det där.
Till slut var bevisen överväldigande. Han slutade kämpa emot.
Han erkände.
Han erkände alltihop.
Och, du vet folk
kan säga vad de vill, men jag var där.
Det är fakta.
Det var inte lätt att hitta dig.
Din gamla chef trodde att du hade flyttat till Istanbul.
Jag har några frågor om ett gammalt fall. Errol Mathis?
Du kunde tydligen inte ge honom alibi.
Errol sa att vid tidpunkten då hans flickvän mördades
var han i din frisörsalong och frågade om jobb.
Det kom folk hela tiden.
Jaha, så det kom nån?
Jag vill inte ha problem.
Visst.
Men en man sitter inne för ett brott jag inte tror att han begått.
Så varför ljög du? Blev du hotad?
Mostapha, är det nåt du vill berätta?
Det var...
Polisen bad mig att identifiera honom från foton.
Jaha, och?
- Fotona? - Ansiktena.
De ser likadana ut för mig, allihop.
Jag är inte rasist. Jag svär.
Du kunde inte skilja mellan dem.
De visade dig en massa svarta ansikten. Du valde fel man.
Du vet, när jag såg honom på tv... När jag såg Errol
tänkte jag: "Var det han? Var det mannen jag såg?"
Varför gick du inte och sa att du tog fel?
Kom igen. Du känner poliserna nere i Hackney Downs.
Snutar med vänner i högerextrema grupper.
Fascister, skinnskallar.
- Ja, men du kunde ha... - Hör på.
Om folk ser, pratas det.
Jag ville inte ha problem.
Okej.
Du vet, jag tänker varje dag på...
...vad jag gjorde.
Så dumt.
Hälsa honom...
...att jag är så ledsen för allt.
Visst.
Säkert att han är vår Mostapha?
- Han förnekade det inte. - Otroligt.
Han var nog på sätt och vis lättad att äntligen få avbörda sig.
Är han villig att ändra sitt vittnesmål?
Bekräfta att det var Errol han såg?
Jag vet inte. Kanske. Men Sonya, allvarligt.
Tolv år efter domen,
kommer appellationsdomstolen att bry sig om det?
Men ändå, en man såg mig i ögonen
och sa att han inte tror att Errol var i lägenheten.
Han är oskyldig, okej? Så...
Vänta lite. Det är ju min bil.
Det där är min bil!
Helvete.
Hur är det?
Hur länge ska han vara här?
Dygnet runt, så att du gör klart dina läxor.
Jättekul.
Säg inget till mormor Mo. Du vet hur hon är.
Fast bevakning dygnet runt är rätt coolt.
Nej, det är löjligt. Slöseri med pengar.
Herregud.
Stå still, båda två.
Ingen stress. Bara...
Du hade inte behövt komma.
Beklagar allt det här, men det var mitt beslut.
Nåja, vi behöver det inte.
Om det finns nån där ute som gör riktade hot
och försöker skrämma dig från att jaga den som sköt Isaac,
eller Gud förbjude få veta din adress...
Mitt fel. Jag borde inte ha satt dig framför tv-kamerorna.
Vi måste ta bort dig från utredningen.
Varför?
Det har funnits aktivitet på nätet.
Aktivi... Vadå?
Gänggrejer. Visar vad de tänker göra härnäst, du vet.
Vi försöker få bort det, men det är inte så enkelt.
Det är inget ovanligt. Men titta inte, okej?
Det är inget att bry sig om.
Okej. Tack.
Klarar du det?
Du kan börja...
Starta kameran. Starta den.
Just det. Vi finns här ute.
- Skynda på. - Backa.
Polisen kan dra åt helvete.
#BURNBABYBURN #FUCKPOLISEN
Jävlas inte med oss igen.
FÅ VAD DE FÖRTJÄNAR #MOBARMY JÄVLAS MED OSS SÅ JÄVLAS VI MED ER
JUNE. VI VET VAR DU BOR
Jag vill hjälpa dig, Jason.
Jag vill skydda dig.
Låter du mig göra det?
Ge mig namnet bara.
- Sir? - June.
Titta in till oss så snart du är på jobbet, tack.
Det är tyvärr ganska brådskande.
Gäller det loggen? För jag fyllde i den.
Den är under granskning än.
Men jag måste informera dig om
en ny anmälan som riktats mot dig.
Ursäkta, vadå?
En anklagelse om trakasserier på arbetsplatsen.
June.
June. Jag vet att det är mycket att ta in.
Jag säger inte emot.
Jag måste vara rättvis mot alla parter.
- Vilka parter? - Det kan jag inte gå in på, som du vet.
Okej.
Förlåt mig, sir. Det är bara ännu en grej.
Jag vet.
Han fick bort mig från utredningen. Vet du det?
Vem är "han"?
Ja, jag vet.
Min bil, uppbränd.
- Jag vet. Och vi stöttar dig alla. - Man måste medge...
Vadå?
Tja, det kom lite väl lägligt, eller hur?
June.
Sir, hur visste ligisten var min bil stod parkerad?
Jag vet hur det låter. Det låter lite galet.
- Men alla våra bilar är spårade. - Men lägg av.
Hegarty ringer nån och kräver in en gentjänst.
- Kom igen. - Och så idag är jag en mobbare?
Kom igen. Du måste medge
- att timingen är perfekt. - Sluta.
June.
Säg mig, har du nånsin hört talas om Amit Çeker?
Inte? Tjugoåtta år gammal. Turkiskt ursprung.
Nåja, här i verkliga världen,
för typ två timmar sen
greps en man, misstänkt för att ha skjutit ditt offer.
Pojken, Isaac Witlow.
Just det. Hegarty fick ett namn.
Teamet jobbade bokstavligen hela natten.
Utmärkt polisarbete. Spårade honom till ett knarknäste vid gamla Kemp Road.
Och var det han? Som sköt?
Ja.
Men hur vet de det?
Allt finns där.
Fysiska bevis, edsvuret vittnesmål.
Advokaten försöker förhandla men Hegarty säger nej,
för han vill ha åtal för mordförsök.
Bra.
Jenny, Isaacs mamma blir nog...
Jag hade velat vara där.
Jag vet.
Lyd ett råd från din gamla chef. Släpp det.
Även om du inte tror det, är Dan en av de goda.
Och han har gott om vänner.
Tänk på det.
Hej. Vi fick mat över på jobbet, så...
- Vadå, har du lagat det här? - Ja.
- Alltså... - Det är lasagne.
Som ett tack eller nåt.
Patrick, du kan inte fortsätta dyka upp så här.
Det går inte, okej?
Okej.
Hej.
Jo, det här är min dotter Lisa.
Patrick.
Trevligt att träffas.
Vi kan väl försöka fixa ett nytt boende åt dig?
- Lisa. - Ett ögonblick.
PATRICK ÄR DU HJÄRNDÖD???
HAN KOMMER ATT BLI GALEN!
Alltså. Det var jag.
Vadå?
Jag sa aldrig att du trakasserade mig.
Jag använde aldrig det ordet. Men Roy tjatade på mig.
Bla, bla. "Gav du henne patolograpporten?"
- Patolograpporten. - Ja.
För Maria De Souza. Clive Silcox-fallet.
De låg på mig för att jag hade läckt den, och jag...
Jag försökte förklara.
Ärligt talat var du rätt krävande.
Ja, men jag trakasserade dig inte. Jösses, Chloe.
Jag är ledsen. Verkligen.
Men hör på, om Roy har gått i spinn
och eskalerat allt, är det hans ansvar. Inte mitt.
- Jag litade på dig. Så vad i helvete? - Det...
Vadå? Ursäkta, vadå?
Alla har inte dina fördelar.
- Vadå? - Du och dina nya vänner.
- Som ger dig karriärkliv. - Ursäkta...
Nej, du vet mycket väl. Den där presskonferensen?
Jag fattar. Svart, ja, men inte för svart.
- Vadå? - Ja, inte för hotfullt.
- Dra åt helvete. - Det är okej. Jag kunde inte klara det.
Som de säger, det är ett spel, visst?
Men du vet,
Allvarligt! Vet du...
Du borde se vad de kallar dig i gruppchatten. De...
Drick ditt kaffe.
Hallå?
Hej, June. Det är Becca,
från Moore Street-härbärget.
- Ursäkta, mår du bra? - Jadå. Hur kan jag hjälpa?
Bad du en kollega att ringa om nån som heter Carla?
Sonya.
June. Vad har hänt?
Har nån börjat ringa till härbärgen? För den saknade personen?
Nej, vi väntar på att du ska skicka listan. Hur så?
Jo, jag blev just uppringd från ett härbärge i Leyton.
En manlig polis ringde dit och frågade om de hade nån
i registret som kan ha bott där under namnet Carla.
Ursäkta. Letar nån annan efter Carla? Vem då?
Polisen uppgav inte sitt namn.
Vilket är konstigt i sig. Därför ringde de mig.
Jag menar, är det nåt jag inte vet?
Sa du till nån att vi letar efter henne?
Nej.
Men nån har sagt nåt. Om inte vi, så vem? Doris?
Eller en av hennes små hjälpare.
DATABAS - MARCIA JONES
Marcia.
BERUSAD, STÖRANDE AV ORDNINGEN
Joe?
0 TRÄFFAR PÅ DETTA NAMN.
Latisha?
MISSTÄNKT FÖR SNATTERI
(VARUVÄRDE ÖVER £200)
UTFÖRT GRIPANDE: KOMMISSARIE TONY GILFOYLE
Så, Tony Gilfoyle.
Han grep dig för snatteri, sen strök han anklagelserna.
I utbyte mot vad?
- Jag berättar saker. - Saker?
Rapporterade du om Doris? Spionerade du på kampanjen?
Inte spionerar. Jag bara berättar hur det går.
Hur länge?
Hur länge har du gjort det här?
I åtta år.
- Åtta. - Men jag sa bara positiva saker.
Aldrig nåt negativt.
Hon har varit så snäll mot mig. Hon har hjälpt mig med mina barn.
Jag kunde ha mist dem som brottsling. Men hon dömde aldrig.
Hon gjorde allt för att jag skulle få fortsätta vara mamma.
Herrejösses.
Vad var avtalet med Gilfoyle? Betalade han dig?
Nej. Han satte mig på en lista, bara.
- En lista? - För en lägenhet.
Okej.
Okej. Så du berättade förstås för honom om Carla?
- Ja. - Och om mig?
Berättade du att jag hjälpte dig?
Ja.
Okej, du ska ringa Doris ikväll...
- Nej. - ...och säga till henne,
sjuk faster, nytt jobb. Eller sanningen. Jag bryr mig inte. Du slutar.
Du bryter kontakten med henne, och det ikväll.
Vad ska jag säga till Tony?
Säg vad du vill.
Han vet troligen redan.
Latisha. Hej, vännen.
Ursäkta. Är du upptagen?
Nej. Hur kan jag hjälpa?
Okej. Jag vill prata med dig om...
Jag är så ledsen, Doris.
Jag beklagar det här, chefen.
Vi ses imorgon. Hej då, kompis.
Okej.
Grejen med Tony är att jobbet är hans liv.
Han har multipel skleros sen tio år.
Han får hålla föredrag i skolor och så.
Det kan du berätta för IOPC.
Han är harmlös.
Verkligen? Harmlös?
Han har övervakat en försvarslös kvinna i hemlighet i åtta år.
Är det normalt för dig? Dig och dina polare?
Hör på, de tänkte överklaga.
Vi ville veta vad de hade i kikaren.
Du fattar inte vilken skada ni gör.
- Skada? - Just det. Skada.
Låt mig fråga en sak.
Vet dina nya vänner om vissa påståenden som gjorts om nödsamtalet?
Nej.
Jag ska vara tydlig.
Om jag får veta att du har delat nåt av det, lägger jag inte fingrarna emellan.
Du lär behöva varenda vän du har.
Jag ska klämma åt dig.
Allt okej?
"Harmlös." Så sa han. "Harmlös."
Som om ingen spelar roll.
Inte såna som Doris i alla fall.
Förlåt, jag bara mal på och...
Nej, du har rätt. Jag bara...
Okej, så vad ska vi göra?
Jag menar, vill du anmäla de här skitstövlarna?
För jag menar, om du vill göra det, så okej.
Jag stöttar dig.
Jag menar det. Om du vill låta dem smaka på sin egen medicin så...
Vi har redan husarrest.
Jag menar, vad mer kan de göra med oss?
Det är upp till dig. Du bestämmer.
Jag vet. Ring den där chefskvinnan som var på tv.
Den rödhåriga. Vad heter hon? Claudia.
"Den rödhåriga på tv"? Bör jag vara orolig?
Ring, bara.
Okej. Så jag ringer henne. Det blir en anmälan.
De gör en utredning. Den fortsätter månad efter månad,
och sen då?
Du skulle ha hört honom i telefon. Hegarty. Han var otrevlig, men oroad.
Varför? Vad döljer han?
Exakt vad gjorde de med den stackars kvinnans son?
- Det är Sonya. Jag måste åka. - Okej.
Vad jag försöker säga är att...
Du måste fortsätta gräva.
Ja.
Okej.
Är du säker?
Absolut. Vad du än behöver.
Tack.
JURISTBYRÅN KHAN & CO.
Så...
Vad gör vi nu?
Jag ska väl svara.
Hallå.
Hallå, kan jag hjälpa er?
Sluta leta.
Ursäkta, vem är det?
Ni vet inte vilka ni har att göra med.
Carla?
Hur fan kan ni veta mitt namn?
Carla, var är du?
Snälla, sluta.
Jag lovar att vi kan hjälpa dig.
Nej! Glöm mig.
Glöm vem jag är. Ni får mig dödad.
Nej. Vi kan hålla dig skyddad.
Ni tror mig inte. Han har gjort det här tidigare.
Han lär göra det igen.
Vi tror dig. Men du måste säga hans namn.
Inga jäkla namn!
Förstår ni? Han är protegido.
Skyddad.
Skyddad?
Hur då? Vem skyddar honom?
- Carla? - Sluta, bara.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson