Ми звертаємося до всіх,
хто міг бути поблизу парку Раунтрі у вівторок по обіді.
ДЖУН ЛЕНКЕР
ДЖЕННІ ВІТЛОУ
Якщо ви щось бачили або чули,
навіть незначне, зв'яжіться з нами.
Дзвоніть на лінію довіри.
Усі дзвінки конфіденційні.
- Що це? - Твоя мама дивиться.
Захотіла переглянути.
Усі заслуговують на те, щоб почуватися в безпеці...
- Привіт. - Привіт.
- Могла бути ваша сімʼя. - На моєму телику не так.
Це могла бути ваша дитина. Немає виправдань...
- Думала, ти ненавидиш поліцію. - Я люблю свою дочку.
Цікаво, не знала.
...у будь-якій громаді.
- Дякую, детективе Ленкер. - Я ходила на всі її шкільні вистави.
- Мама грала у виставах? - В актовій залі.
Ганьбище. І як вона грала? Добре?
Ну, говорила дуже чітко. Голосно.
- Близько не сядеш. - Мамо.
Перестань.
Айзек виріс у тому парку. Ви знаєте, він любив той парк.
Щодня, повертаючись зі школи, він тягнув мене за руку.
«Мамо, будь ласочка. Пʼять хвилин. Усього пʼять хвилин».
Ба Мо, а що в тебе за тертя з поліцією?
- Він був... - Це не...
- Дуже вам дякую. - Як ти там кажеш...
- Через дідуся. - ...ми вам дуже вдячні...
Поліція цькувала його щодня, все доросле життя, якщо хочеш знати.
Просто заради... Задля розваги.
- Мамо. - Що? Він має право знати.
- Не сьогодні. - Ой, я тебе прошу.
Я відвезу вас додому. Ходімо.
Тато був молодець. Нікому цим мозок не виносив.
Не виносив.
Він просто терпів і не здіймав шуму.
Мене це так бісило.
Чому тебе раптом понесло туди працювати,
- я ніколи не зрозумію. - Я намагалася...
Ти думаєш, що виправиш їх.
Ні чорта ти там не виправиш.
ДЕНІЕЛ ГЕҐАРТІ
КЛОДІЯ МЕЙГʼЮ
Справді, одну особу заарештовано,
і я б сказав, що це значний прогрес.
Ми тісно співпрацюємо з лідерами громад,
але операцію ще не завершено, вона триває й зараз.
Дякую. Як ви знаєте, стан Айзека й досі критичний.
Лікарі роблять усе можливе...
КРИМІНАЛЬНЕ МИНУЛЕ
Джейсоне.
Свідки бачили тебе з вогнепальною зброєю в руках.
Є запис камери, на якому ти викидаєш згаданий ствол.
Мені треба знати, як він у тебе опинився.
Хтось його тобі дав?
Малий зловив кулю?
Джейсоне, скористайтеся правом на...
Його зачепило випадково.
Я не хотів, щоб він підліз під кулі.
Хотів відігнати ворогів.
Щось не поділили з бандою конкурентів?
Якби я міг вернутися і щось змінити, то...
То ти зізнаєшся, що стріляв у Айзека Вітлоу?
Так.
Зізнаюся.
Усі сюди.
Я говорив з лабораторією.
Куля, яку дістали з Айзека, – зі ствола Джейсона.
То який у нас план?
Ну...
Не ти.
Джун.
- Ти переглянула запис допиту? - Так.
І?
Балістика плюс зізнання...
Залучаємо прокуратуру й обвинувачуємо.
Добре.
Ти повірила? В те зізнання?
Так. Воно переконливе.
Але він не мусив зізнаватися. Він просто все вивалив, так легко.
Йому сімнадцять років. Ще підліток.
І заарештовували його скільки разів?
- Сім. - Сім.
Сім разів.
Але не за замах на вбивство.
Він був надзвичайно спокійний. Заява така собі, а сам він – молодець.
Ну, може, він думає, що погодиться на співпрацю...
Ранній арешт. Визнання провини. Помʼякшення вироку.
Так.
Ти абсолютно впевнена?
Обʼєктивно це справедливе припущення.
Обʼєктивно?
Я розумію, про що ти.
Бо зізнання – це панацея, так?
Золотий стандарт.
Присяжні довго не думатимуть. Цей хлопець сяде.
На 18-20 років. Тебе це влаштовує?
Так.
Ага.
Речовий доказ, зброя.
То була його зброя.
Джейсон Рів – член банди.
Коли підстрелив малого в парку,
хто при своєму розумі не позбудеться зброї?
Очевидно, він.
Гаразд.
У нього був ствол.
Але чи він сам з нього стріляв, чи зберіг для друга?
Він стрімголов мчить по Кеннон-роуд, рятуючись від арешту.
Знаходить час подзвонити,
на незареєстрований номер, 34 секунди, більше не обслуговується.
Спитайте себе: «Кому він дзвонить?»
Кому дзвонить?
Знаєте, кого я бачу?
Я бачу 17-річного підлітка,
якого підкупом і погрозами схиляють виконувати накази.
ЧИ ЗНАЄТЕ ВИ ЦЮ ЖІНКУ?
До зустрічі на тому тижні.
ВОСТАННЄ БАЧИЛИ НА ГЕЙЗ-ЛЕЙН БЛИЗЬКО 22:00
Алло.
Я її бачила. Я знаю цю жінку.
Чому ви думаєте, що людина з листівки – та сама, яку ви бачили?
Ось. Ріо-Ґранде, на півночі країни.
Вона казала, ким працює?
- Думаю, прибиральниця. - А де саме, не знаєте?
Ні. Але їй подобалося, покращувала свою англійську.
А тоді бойфренд наказав їй покинути.
Бойфренд?
Якийсь англієць. Вона переїхала до нього, і після того...
- Перестала приходити. - Так.
Місіс Одінака, ви знаєте, як її звали?
Карліта? Карла? Карла.
А ви впевнені, що це саме та жінка?
Хвилинку...
Торік улітку ми тут влаштували барбекю. І...
Ось. Ось вона. Позаду.
Алло. Слідча група, говоріть.
Вітаю. Я з приводу стрілянини в парку Раунтрі.
Тої, про яку по телевізору говорили, знаєте?
- Я бачила, як стріляли в хлопця. - Так.
Скількох нападників ви бачили?
Двох.
Один був темношкірий. Водій.
Але другий, той, що стріляв, був білий.
Є дзвінок на лінію довіри.
- Джед. - Сер?
Твоя черга в кріслі стоматолога.
Добре.
Ми знаємо, що ти не стріляв.
Якщо скажеш, хто стріляв, ми тебе захистимо.
Ви глухі? Я ж кажу: стріляв я. Що не ясно?
У нас є свідок.
Ці люди...
вони безжалісні.
Прийшли нізвідки, почали роздавати накази, змушувати продавати наркоту.
Вони хочуть тримати район і не хочуть конкурентів.
То це переділ території?
Просочаться чутки, що ми й досі шукаємо стрільця,
і справедливо чи ні, бандюки постукають у твої двері
чи у двері твоєї сімʼї.
Від свідка ми почули неповний опис.
Хто він? Вірменин?
Албанець?
Турок?
Турок.
Ви місцева?
Ми розпитуємо про інцидент,
який стався 28-го в середу.
Шукаємо чоловіка турецького походження. Дякую.
Сер. Тут про той випадок у парку,
з маленьким хлопчиком.
Допоможе будь-яка інформація.
- Вітаю. Можна... - Що тут таке?
Добрий день. Розпитуємо про той інцидент у парку.
Шукаємо хлопця. Можливо, він за походженням турок.
Що це таке?
- Нащо ви тут? - Допомогти.
Вічно ця поліція.
Ми збираємо всю можливу інформацію.
Швендяєте тут.
- Дістаєте нас. Чому? - Відійдіть. Ні.
Ми на вас не нападаємо. Заспокойтеся.
Сюди, будь ласка.
- Відійдіть. - Гей!
Якщо виникли запитання, повідомте нам.
Дякую за співпрацю.
- Усе добре? - Так.
- Точно? - Так.
Памʼятаєш Дена Маккейба в Елтемі?
Він 17 років присвятив службі.
А його взяли й звільнили через якісь,
не знаю, повідомлення з погрозами.
Слухай, Кім, це тут абсолютно ні до чого. У мене є інші заняття.
Не хочу розмовляти про якогось Дена
у якомусь Рексемі чи де це було.
Скажу тобі так, друже: я вже рахую дні.
Світ збожеволів.
Кім, я чекаю дзвінка.
А що то були за нісенітниці на пресконференції?
З твоєю подругою, Меґан Маркл.
- З ким? - Джун Ленкер.
Я розумію. Чесно. Вона підходить під оптику. Я не критикую.
Я їм казав: її світлість Клодія Мейгʼю
суворо покарає за наїзди.
Мені потрібні всі вільні руки, ясно?
Але чого вона копає? Що їй треба?
Та яка різниця, що їй треба? Все так, як є.
У такому світі ми живемо. Звикай нарешті.
І не турбуйся про Еррола Метіса. Там вирішено.
Давнє минуле. Відколупайся від мене.
Такий приємний день був. Поки ти не зіпсував.
Після кожної заварухи ви приходите до мене,
наче я голос цих вулиць.
Хасаде, скільки разів вас затримували?
Не в тому суть.
У мене одне прохання: подзвоніть, якщо про щось почуєте.
Будь ласка. Малому девʼять років. Йому вистрелили в голову.
Я на це не куплюся. Не куплюся. Я ніфіга не знаю про ту стрілянину.
Ви, поліція, марнуєте час.
Заарештуйте злочинців на Даунінґ-стріт.
А може, я запишу ваш номер?
Ану ж знадобиться голос вулиць?
Ну пишіть.
Добре. «Хасад»?
ХАСАД
Це вперше коп написав моє імʼя правильно.
Що, вибачте?
Зазвичай пишуть з двома «с».
Це не помилка, але моє імʼя пишеться з однією.
Турецькі імена складні для людей.
Так. Дякую.
- Привіт. - Води?
Так, дякую. Якраз те, що треба.
Слухай, алібі Еррола, той хлопець з барбершопу...
- Мустафа Демір? - Так.
Усе це в голові, під грифом «Викинь негайно».
- Він точно повернувся в Туреччину? - Так.
- А що, ти перевіряла? - Так. Господи.
Я говорила з його шефом, перевіряла останню адресу,
прочесала інтернет, ла-ла-ла. А що?
Прозвучить абсурдно, але потерпи.
Турецькі імена складні для людей.
У якому сенсі?
Я поґуґлила імʼя Мустафа.
Його можна писати сімома різними способами.
Так.
Ану ж поліціянт записав його імʼя неправильно?
Ану ж ми шукали не того Мустафу?
Ось. Віддам за десятку. Як тобі?
Так. Хай буде.
Слухай, я можу піти з тобою.
Не треба. Я впораюся.
Гей.
Слухай, я знаю, що це важливий для тебе день.
Ти молодець, дуже сильний.
СВІТЛОЇ ПАМʼЯТІ АДЕЛАЇД БЕРРОУЗ
НЕЗАБУТНЯ
З днем народження, мамо.
Вона тебе народила зовсім юною.
Памʼятаю, як Еррол уперше привів до нас твою маму.
Ти прийшов з нею, соромʼязливий, худесенький.
Я зрозуміла, що мушу тебе відгодувати хлібом і смаженою рибою.
Так. Перці «Скотч боннет» були пекучі.
Але мама їх їла.
Ага.
Вона б тобою пишалася. Дуже.
Якби бачила, який ти став успішний,
високий і вродливий.
І без моєї допомоги.
- Я тебе підвела. - Нічого.
Любий, ми намагалися. Пробували всиновити, але...
Це не має значення.
Я не могла відвернутися від Еррола...
обірвати контакти.
Така була умова. Послухай.
Я шкодую. Ти ж бачиш, правда?
Так.
Та все ж.
Ти знаєш, не можна цього казати,
але ця справа нарешті зрушила з мертвої точки.
Що? А це як?
Ми шукаємо одну жінку, її звати Карла.
Так?
У неї є нова інформація.
Інформація?
- Яка інформація? - Не думай про це.
Але кажу тобі, скоро ми витягнемо Еррола.
ДОРІС МЕТІС: СХИБЛЕНА МАТИ?
ВОНА БОЖЕВІЛЬНА ЧИ ЗАПЕРЕЧУЄ РЕАЛЬНІСТЬ?
То це вони.
Схоже на поні з мультика «Дружба – це диво».
Заходь з гордо піднятою головою. Ніхто не засміється.
ЗВІР ЗА ҐРАТАМИ
БОЙФРЕНДА ЕРРОЛА МЕТІСА ВИЗНАНО ВИННИМ
Та йди нахер!
ВІН ЇЇ ПОКУСАВ!
Та ти задрав...
Що?
ПОШУК МУСТАФА ДЕМІР, ЛОНДОН
УСІ РЕЗУЛЬТАТИ
МУСТАФА ДЕМІР
Патрік.
Ти йому подобаєшся.
Так. Я дружу з собаками.
Давай, сідай.
Сюди.
Гей.
Приклади до ока.
Голову назад.
Дякую.
А що з фізіономією в опонента?
В опонента? Та ви що. В рази гірше.
- На роботі все добре? - Ага.
Усе в нормі.
Це був якийсь кадр з моїх нетрів.
Я чимось допоможу?
Ні.
Дякую.
То що сталося?
Таке враження, що легше не стане.
А що, тебе хтось розпитував про маму?
Хто?
Поліціянтка?
Ні. Ви про що?
Доріс. Що вона знову придумала, щоб тебе мордувати?
Я не знаю.
Шукають якусь жінку, в неї є інформація.
Про це я знаю. Там нічого такого. Непорозуміння.
Хто вона?
Ніхто.
Ти в порядку?
Так.
Переказати ще раз усю історію?
Так.
Добре.
МОСТАФА ДЕМІР
Ми зайшли у квартиру. Сусід подзвонив на 999.
Вони дуже посварилися.
Еррол і твоя мама кричали і... верещали одне на одного.
Я побачив твою маму... на кухні.
Ти памʼятаєш ДТП?
Ні.
У тебе було щось з ногами.
А Еррол був...
Він був неушкоджений.
Хоч і в крові. Але то була її кров.
Не його. Ти розумієш, що я кажу?
Так.
МОСТАФА ДЕМІР
Що робимо, Мостафа?
Так. Мій ВІП сам вирішить.
Добре.
Хочеш слухати далі?
Хочу.
У них удома були якісь негаразди.
Гроші, робота – таке. Людям зносить стріху.
Ти точно знаєш, правда?
Але Еррол, авжеж, заперечував.
Відмахувався.
Він навіть мав алібі.
Саме так.
Але ми знайшли того чоловіка.
Вистежили. Допитали. Але він заперечив.
Еррол... Він не бачив Еррола.
Ну от. Я в Лондоні.
- Здійснилася мрія. - Так, друже. Життя прекрасне.
Він усе вигадав.
Сусіди, сварка, кров, розтин.
Я не... Тобі цього всього знати не треба.
Доказів було вдосталь. Він втратив бажання відбиватися.
І зізнався.
Зізнався в усьому скоєному.
І знаєш, люди
можуть казати що заманеться, але я там був.
То все – факти.
Нелегко було вас знайти.
Колишній шеф думав, що ви переїхали в Стамбул.
У мене запитання щодо давньої справи, це було кілька років тому. Еррол Метіс.
Ви тоді не змогли підтвердити алібі.
Еррол заявив, що коли вбивали його дівчину,
він був у вас у барбершопі, запитував про роботу.
Люди весь час туди заходили.
То хтось таки заходив?
Я не хочу неприємностей.
Авжеж.
Людина сидить за злочин, якого, на мою думку, не вчиняла.
То ви сказали неправду? Вам погрожували?
Мостафа, ви нічого не хочете мені розказати?
Це було...
Поліція попросила упізнати його на фото.
Так, і що?
- Фотографії? - Обличчя.
Мені вони всі на одне лице.
Я не расист, клянуся.
Ви не змогли їх розрізнити.
Вам показали багато темношкірих. Ви тицьнули не в того.
Знаєте, коли я побачив його по телевізору... Еррола,
я подумав: «То був він? Мужик, якого я бачив?».
То чому не повідомили про помилку?
Та ви що. Ви ж знаєте, які в Гекні-Даунз детективи.
У цих лягавих є друзі серед праворадикалів.
Фашисти, бойовики.
- Так, але ви могли... - Послухайте.
Люди бачать, люди говорять.
Я не хотів проблем.
Ясно.
Знаєте, я щодня про це думаю...
що я зробив.
Дурень.
Перекажіть йому...
я прошу вибачення за все.
Так.
А ти впевнена, що це наш Мостафа?
- Він не заперечував. - Неймовірно.
Думаю, йому стало трохи легше, бо нарешті скинув камінь з душі.
Як думаєш, він захоче змінити свідчення?
Підтвердити, що бачив Еррола?
Я не знаю. Можливо. Але, Соню, скажи мені.
Через дванадцять років
хіба це вплине на апеляційну комісію?
Слухай, ти знаєш, він подивився мені в очі
і висловив сумнів у тому, що Еррол був у тій квартирі.
Він невинуватий, так? Тож...
Стривай. Це ж моя машина.
Це моя машина!
Чорт.
Ти в порядку?
І довго він тут стирчатиме?
Цілодобово, сім днів на тиждень, щоб ти робив домашку.
Як смішно.
Бабусі Мо ні слова, ясно? Ти ж знаєш, яка вона.
Але цілодобовий захист – це топ.
Насправді це абсурд. Викидають гроші.
Нічого собі.
Не рухатися. Обом.
Не турбуйся...
Дарма ви приїхали.
Вибач, але це я вирішив приставити охорону.
Нам це не потрібно.
Якщо хтось таким чином тебе залякує,
щоб не шукала стрільця, який влучив у Айзека,
не дай боже дізнаються твою адресу.
Це я винен. Не треба було садити тебе перед камерами.
Доведеться усунути тебе від розслідування.
Чому?
В інтернеті є певна активність.
Акти... Що?
Це банди. Вихваляються тим, що зроблять далі, розумієш?
Ми намагаємося прибрати відео з мережі, але це непросто.
Діло стандартне. Ти тільки не дивися, добре?
Нема про що турбуватися.
Добре. Дякую.
Вийшло?
Може, почни...
Переверни камеру. Переверни.
Так, бро. Валим звідси.
- Швидше. - Назад.
Довбані федерали. Так їм.
ДИВІТЬСЯ, ЯК ГОРИТЬ #БЕЗПРАВИЛ #НАХЕРПОЛІЦІЮ
Не переходь нам дорогу.
ЗАСЛУЖИЛИ #АРМІЯМАФІЇ НЕ ЛІЗЬ ДО НАС, БО ВІДГРЕБЕШ
ДЖУН. МИ ЗНАЄМ ДЕ ТИ ЖИВЕШ
Джейсоне, я хочу допомогти.
Захистити тебе.
Дозволиш?
Просто назви імʼя.
- Сер? - Джун.
Зайдеш до нас одразу, як зʼявишся?
На жаль, справа доволі термінова.
Ідеться про облікові відомості? Бо я заповнила таблиці.
Ця справа ще на розгляді.
Але мій обовʼязок – повідомити,
що на вас надійшла ще одна скарга.
Вибачте, що?
Це заява про залякування на роботі.
Джун.
Джун. Я знаю, це на голову не налазить.
І не посперечаєшся.
Я маю бути справедливий до всіх сторін.
- Яких сторін? - Не можна розголошувати.
Аякже.
Так. Вибачте, сер. Просто це додатковий стрес.
Я розумію.
Він усунув мене від розслідування. Ви про це знаєте?
«Він» – це хто?
Я в курсі.
Машину спалили.
- Я знаю. Ми всі з вами. - І визнайте...
Що?
Це так зручно, правда?
Джун.
Сер, звідки та банда знала, де стоїть моя машина?
Я розумію, як це звучить. Трохи божевільно.
- Але наші автівки відстежуються. - Заради всього святого.
Геґарті дзвонить. Просить про послугу.
- Та ну. - А тепер я ще й когось залякую?
Та ну. Визнайте,
- все це дуже вчасно. - Перестаньте.
Джун.
А скажіть, ви чули про такого собі Аміта Чекера?
Ні? Двадцять вісім років, турок за походженням.
Тут, у реальності,
станом на приблизно дві години тому,
цього чоловіка взяли за підозрою, що стріляв у вашу жертву.
Малого Айзека Вітлоу.
Так. Геґарті повідомили імʼя.
Опергрупа працювала буквально всю ніч.
Взірцева робота. Вистежили його в наркокублі на Кемп-роуд.
І що, це він? Стрілець?
Так.
А як вони знають?
Усе в наявності.
Речові докази, показання свідків.
Адвокати хочуть домовлятися, але Геґарті вперся рогом,
бо він просуває замах на вбивство.
Добре.
Дженні, Айзекова мама, буде...
От би я там була.
Я розумію.
Прийміть пораду від шефа. Відступіться.
Всупереч очевидному, Ден – хороший поліціянт.
Та ще й зі звʼязками.
Поміркуйте над цим.
Привіт. У нас на роботі трохи залишилося, тому...
- Ти приготував? - Так.
- Слухай... - Це лазанья.
На знак вдячності.
Патріку, тобі не можна сюди так приходити.
Слухай, не можна, розумієш?
Так.
Привіт.
Це моя дочка, Ліса.
Патрік.
Дуже приємно.
Взаємно.
Якщо вдасться, то кудись тебе переселимо з тих нетрів.
- Лісо. - Секунду.
ПАТРІК ТИ НА ГОЛОВУ ВІДБИТИЙ?
ВІН СКАЗИТЬСЯ!
Слухай. То була я.
Що?
Але я не казала, що ти залякувала.
Я це так не називала. Але Рой з мене душу виймав.
Бла-бла-бла. «Це ти їй дала висновки судмедексперта?».
- Ті висновки. - Так.
Щодо Марії де Сузи. Справа Клайва Сілкокса.
Мене притисли за те, що злила документ, і...
я намагалася пояснити.
Чесно кажучи, ти наполягала.
Так, але ж не залякувала. Господи, Хлої.
Вибач.
Але слухай, якщо в Роя бомбануло, і...
його понесло, то це його проблеми. Я не винна.
- Ні. Я тобі довіряла. Ну як так можна? - Це...
Що? Вибач, що це було?
Не всі броньовані, як ти.
- Що? - З новими друзями.
- Які тебе просувають. - Вибач. Я...
Ні, ні, ти прекрасно знаєш. Та пресуха?
Я розумію. Темношкіра, так, але не занадто темна.
- Що? - Не така загрозлива.
- Та пішла ти. Серйозно. - Чесна гра. Я не змогла.
Усе так, як кажуть. Це гра, правда?
Та знаєш, не думай, що тебе за це любитимуть.
Серйозно! Ти знаєш...
Бачила б ти, як тебе називають у груповому чаті. Наші...
Смачної кави.
Алло.
Привіт, Джун, це Бекка,
з притулку на Мур-стріт.
- Вибач, усе добре? - Я в порядку. Слухаю тебе.
Ти просила якогось колегу дзвонити й шукати жінку, Карлу?
Соня.
Джун. Привіт.
Хтось почав обдзвонювати притулки? Шукати нашу зниклу.
Ні, ми чекали, коли ти пришлеш список. А що?
Ясно. Просто мені подзвонили з притулку в Лейтоні.
Їм дзвонив поліціянт, чоловік, шукав осіб,
які могли просити притулку під іменем Карла.
Вибач. Хтось інший шукає Карлу? А хто?
Той поліціянт не назвався.
Що саме по собі дивно. Тому й подзвонили мені.
Тобто, може, я чогось не розумію?
Ти комусь казала, що ми її шукаємо?
Ні.
Ну, хтось проговорився. Якщо не ми, то хто? Доріс?
Або котрась її помічниця.
БАЗА ДАНИХ – МАРСІЯ ДЖОНС
Марсія.
ВИРОК ПʼЯНСТВО, ХУЛІГАНСТВО
Джо?
ДЖО ЧІККОНЕ
ПОМИЛКА: НЕМАЄ РЕЗУЛЬТАТІВ.
Латіша?
ЛАТІША АЛІМАЮ
ВИРОК ПІДОЗРА В МАГАЗИННІЙ КРАДІЖЦІ
(ВАРТІСТЬ РЕЧІ – ПОНАД 200 ФУНТІВ)
ЗААРЕШТУВАВ: ТОНІ ҐІЛФОЙЛ
Отже, Тоні Ґілфойл.
Заарештував тебе за крадіжку, а потім зняв обвинувачення.
В обмін на що?
- Я розказую йому різне. - Різне?
Ти доносила на Доріс? Шпигувала за кампанією?
Не шпигувала. Просто розказувала, як у нас просуваються справи.
Давно?
Давно ти цим займаєшся?
Вісім років.
- Вісім. - Але я розказувала тільки хороше.
Ніколи нічого поганого.
Вона така добра до мене. Допомогла мені з дітьми.
У мене їх могли забрати через арешт. Але вона не судила.
А подбала, щоб мене не позбавили материнських прав.
Господи боже.
Яка домовленість з Ґілфойлом? Він тобі платив?
Ні. Поставив у чергу, от і все.
- Чергу? - На квартиру.
Ясно.
Добре. То ти розказала йому про Карлу, само собою?
- Так. - А про мене?
Розказала, що я тебе виручила?
Так.
Увечері ти подзвониш Доріс...
- Ні. Не можу. - ...і скажеш:
хвора тітка, нова робота. Або правду. Мені байдуже. Ти підеш звідти.
Віднині тримайся від неї якнайдалі.
А що я скажу Тоні?
Що хочеш, те й кажи.
А може, він уже знає.
Латіша. Привіт, люба.
Вибач. Ти зайнята?
Ні. Слухаю тебе.
Добре. Я хотіла тобі сказати...
Доріс, мені дуже шкода.
Бос, ти вибач.
Завтра побачимося. Давай.
Добре.
Для Тоні ця робота – все його життя.
У нього вже десять років розсіяний склероз.
Я його підписав на візити до школярів і протоколи інвалідності.
Розкажете це Управлінню з питань поведінки.
Він і мухи не скривдить.
Серйозно? Не скривдить?
Вісім років вести таємну операцію проти беззахисної жінки.
По-вашому, це нормально? Для вас і ваших хлопців.
Вони планували апеляцію.
Нам треба було знати, що вони затівають.
Ви гадки не маєте, якої шкоди завдали.
- Шкоди? - Так. Шкоди.
Дозволь спитати,
твої нові друзі знають про певні заяви щодо того екстреного дзвінка?
Ні.
Внесу ясність.
Якщо я взнаю, що ти дала комусь послухати, хоч трохи, діятиму жорстко.
Тобі знадобляться всі твої звʼязки.
Я тебе на порох зітру.
Усе добре?
«Мухи не скривдить». Так він це описав. «Мухи не скривдить».
Так, наче ніхто не важливий.
Принаймні такі, як Доріс.
Вибач, я... я навантажую...
Ти маєш рацію. Я просто...
І що нам робити? Знаєш?
То ти як, хочеш заявити на цих покидьків?
Бо якби ти хотіла, це було б нормально.
Я тільки за.
Я серйозно. Якщо їх тільки так можна вилікувати, то...
Ми й так під домашнім арештом.
Що вони ще зроблять?
Але дивись. Сама вирішуй.
От що, подзвони тій начальниці з телевізора.
Тій рудій. Як її звати? Клодія.
«Руда з телевізора». Мені ревнувати?
Просто подзвони.
Ну добре. Подзвоню я. Від мене приймуть скаргу.
Почнуть розслідування. І затягнеться воно на місяці
і місяці, а далі що?
Чув би ти його по телефону. Геґарті. Бикував, але був наляканий.
Чому? Що він приховує?
Що саме вони зробили з сином тієї бідолашної?
- Це Соня. Треба йти. - Добре.
Я намагаюся пояснити, що...
Треба копати далі.
Так.
Добре.
Впевнений?
Авжеж. Якщо потрібно.
Дякую.
ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ХАН І ПАРТНЕРИ»
Ну...
І що тепер?
Треба відповісти.
Алло.
Алло, слухаю.
Не шукайте.
Вибачте, хто це?
Ви не знаєте, у що вплуталися.
Карла?
Чорт, як ти знаєш моє імʼя?
Карло, де ви?
Прошу, перестаньте.
Обіцяю, ми допоможемо.
Ні! Забудьте мене.
Забудьте, хто я. Через вас мене вбʼють.
Ні. Ми можемо вас захистити.
Ви мені не вірите. Для нього це не вперше.
Зможе повторити.
Ми вам віримо. Але скажіть нам, як його звати.
Ніяких імен, чорт забирай!
Ви розумієте? Він «protegido».
Захищений.
Захищений?
Як? Хто його захищає?
- Карло? - Перестаньте.
Переклад субтитрів: Олена Любенко