Bet rimtai. Ačiū, kad atėjai.
Man - vienas malonumas.
Taip, bet nemokamų pietų nebūna.
- Tiesa, Džun? - Leo.
- Gerai. - Aš...
Pakeliui namo aš jai trumpai papasakojau.
Ne, skamba intriguojančiai.
Taigi, tas tavo žmogus.
Pasakok.
Kas sako, kad vynas nedera su neuropsichiatrija?
Ačiū. Tai - vyras, taip?
Taigi, jis ateina po avarijos ir...
Jis tvirtina, kad nieko neprisimena.
Laikas tarp akimirkos, kai jis įžengia į butą
ir kai pabunda ligoninėje, dingęs.
Tada, leisk spėti, jis staiga viską prisimena ir prisipažįsta.
Taip, bet iš to, ką supratau, tai neurologiškai neįmanoma.
Žinai, hipokampas...
smegenų dalis, kurioje saugome ir iš kur ištraukiame prisiminimus...
yra pupelės dydžio.
Pupelės?
Taip, pupelės, kuri po traumos susitraukia,
ir tai apsunkina prisiminimo procesą.
Bet kaip Erolui pavyko prisiminti,
jog prisipažindamas išklojo visas smulkmenas?
Sakiau, kad tai jai neduoda užmigti.
Gerai.
Mes esam linkę tikėti prisiminimais,
lyg jie būtų mūsų praeities vaizdo įrašai.
Bet tiksliau būtų juos lyginti su aliejine tapyba.
Kaskart kažką prisiminus, tu pertapai juos, sluoksnį po sluoksnio.
Arba tai tau daro kiti.
Vadinasi, kiti žmonės gali koreguoti tavo prisiminimus?
Taip. Visa tai - mano tinklalaidėj.
Sunku patikėti.
Ar tikrai, Džun? Gerai.
Gal užsuk pas mane į laboratoriją?
Aš įsilaušiu į tavo prisiminimus.
Greit patikėsi, kad mes - senos draugės.
Gal net bučiavomės namelyje medyje pas tavo močiutę.
Mano močiutė neturi namelio medyje.
Ar tikrai? O jei aš tau parodysiu nuotrauką?
Supranti, kai prisiminimas pertapomas...
SAVAITĖS ŽVAIGŽDĖ
...tau lieka tik paskutinė versija.
Ne originalas.
SAVAITĖS ŽVAIGŽDĖ SVEIKINAME
Išgyvenę sunkią traumą,
žmonės nebegali prieiti prie savo prisiminimų.
Taigi, „Ar įmanoma, kad Erolui į galvą kažkas įdėjo netikrus prisiminimus?“
Taip. Teoriškai.
Tai paprasčiau nei manai.
Tu jai patinki.
Man ji irgi patinka.
- Ne. „Patinki“ patinki. - Ką?
Kokia tu senamadiška.
Supratau, ką nori pasakyt. Man tai, beje, komplimentas.
- Maniau, tu - detektyvė. - Užsičiaupk.
Taip, tu jai patikai. Ji turi gerą skonį.
Džun.
Juk žinai, kad man gali pasakoti viską, tiesa?
Aš visada tavo pusėje. Nepaisant paviršinio įspūdžio.
Žinau.
AUGA LYGTINAI NUTEISTŲ POLICININKŲ SKAIČIUS
JK POLICIJOS TARPE ĮSIVEŠI DEŠINIŲJŲ RADIKALŲ KULTŪRA
REIKALAUJAMA IŠTIRTI POLICIJOS PAREIGŪNO ATLEIDIMĄ
KYLA VIS DAUGIAU KLAUSIMŲ APIE BENDRADARBIAVIMĄ SU KOVOS LYGA
LANKYMO SALĖ
Žinai, aš galvojau apie tave truputį.
Taip?
Ar tu galvojai apie mane truputį?
- Klaivai. - Taip?
Galiu tavęs paklausti?
Bet tai turi likti tik tarp mūsų.
Gerai.
Kovos lyga.
Tu ten ėmei lankytis dar paauglystėje? Taip?
Aš tau parodysiu kelias nuotraukas,
o tu man pasakyk,
ar kuris nors iš jų buvo tos organizacijos narys.
Aišku?
Policija.
- Kas tai? - Tiesiog pasakyk.
Ne.
Tikrai?
Ne. Jokiu būdu.
Aš bent jau jo nesu matęs.
O jis?
Ar jis?
Tu pažinojai šį žmogų.
Taip.
Mes visi pažinojom Tonį.
Tonis Gilfoilas?
Aš - DS Džun Lenker. Dalstono KNT skyrius.
Gal galėtum paimti dėžes, mieloji?
Taip. Atleiskite, kad trukdau.
Būčiau dėkinga už pagalbą, bet tai sudėtinga.
- Ir dar tą. - Tai...
Vienas liudininkas vykdomo tyrimo metu
paminėjo jūsų pavardę.
Gal gali šitą padėti ant viršaus? Aš įdėsiu vežimėlį.
Jus apkaltino
buvus politinės organizacijos nariu.
O kaip žinote, priklausymas politinei grupuotei
policijos pareigūnams uždraustas, bet tai buvo Kovos lyga.
Neonacistinė grupuotė. Kitaip vadinama Giminystės linija.
Tai jūs esate ar buvote šios grupuotės narys?
Ar Rojus Čeimbersas vis dar vadovauja Dalstono skyriui?
Aš surinksiu jo numerį, gerai?
Papasakokite man apie Erolo Matiso prisipažinimą.
Štai kas.
Papasakokite, tada pamiršiu, ką girdėjau.
Taip, girdėjau, kad mėgsti gąsdinti.
Klausyk, tokioms kaip tu,
kaip sakydavo mano brangi mamytė... negalima nusileisti.
Reikia žiūrėti joms tiesiai į akis ir siųst velniop.
Supranti?
Man nusišikt, ką tu manai, girdi? Ate.
- Taip, klausau. - Sveikas. Klausyk.
Prasti reikalai.
Po galais. Ji buvo atėjusi. Pas Tonį. Ji mūsų...
Eik. Greičiau.
Bose, ji mūsų taip nepaliks.
O kuo tu čia dėtas?
Jis serga, girdi? Su juo taip negalima. Po šitiekos darbo metų.
Kimai, aš tai sutvarkysiu. Rimtai.
Tonis mus gynė.
Manau, jis nusipelnė, kad mes apgintume jį dabar.
Supranti, jūs su Toniu visada taip.
Vienas kitą užvedate.
Labas, taip.
- Štai jis. - Girdėjau, sulaikei jį.
Tai kokios bėdos?
Viskas gerai. Man reikia buto.
Nedidelės studijos vienam bičiuliui vardu Patrikas.
Šito turėtų pakakti užstatui.
- Rytoj tiks? - Taip.
Padariau nuotraukų, kai Hegartis praėjusią savaitę čia lankėsi.
Čia jis priėjo prie bankomato ir išsiėmė nemenką krūvelę grynųjų.
Šūdas. Sonja, jūs jį jau sekate?
O ko tu bijai?
- Aš negaliu šnipinėti kolegos. - Bet mes galim.
O kaip Tonis Gilfoilas?
- Manau, derėtų... - Hegartis elgiasi įtartinai.
Abi tai suprantam. Kam jam tas vairuotojo darbas?
Kam jam tie papildomi pinigai? Pagaliau kai ką turim.
Ką? Jis eina į kilimų parduotuvę?
Ne kilimų, o narkotikų, Džun.
Šeimininkas - Mirasas Mansuras.
Jie - platintojai. Didmenininkai išties. Didžiuliai heroino kiekiai.
O Hegartis ten lankosi nuolat.
Aš turiu grįžt į darbą.
Tu nenori to matyti.
Jį arba šantažuoja,
arba jam moka narkotikų prekeiviai.
Juk pati sakei, Džun, kad jis gali bet ką.
Paimk, jei pavyks. Paimk.
- Duok man saldainį. - Duok.
Štai.
Jis - mažas. Keistas vaikas.
Šūdas, bro.
Jis tinka tik tavo burnai.
Bro, nevalai dantų.
Lyg tavo saldai...
Policija.
- Rankas palei šonus. - Klausyk.
Kuprines nusiimt. Nusisukt.
Kas čia?
- Šūdas. - Čia ne mano.
Netyčia įkrito?
Gerai. Jūs abu, laisvi.
- Bėgam. - Eikit.
Kur Džeikobas? Kur mūsų numeris septintas? Džeikobas.
Džeikobai, tavim dėtas slėpčiau telefoną.
- Ir ką mes čia turim? - Sulaikytas Harpes skersgatvy.
Už linijos.
- Nusižengimas? - Kvaišalų laikymas su ketinimu platinti.
Taip.
Vardas, pavardė?
Džeikobas Teiloras.
Prieik.
Užrašyk vardus ir numerius
trijų žmonių, kuriems norėtum paskambinti.
Gali naudotis telefonu.
Judinkis.
Gerai.
Nagi, mama.
Abonentas, kuriam skambinate, neatsako.
Prašome skambinti vėliau.
Abonentas, kuriam skambinate, neatsako. Prašome skambinti vėliau.
Dar kam nors gali paskambint?
Kur tas telefonas? Kur? Jėzau.
Kur jis, po galais?
- Alio? - Močiute, aš policijoje.
- Ką? - Gali ateiti manęs paimti?
Kur, mielasis? Kur?
Į policijos skyrių.
Pasakyk adresą. Ateinu. Ateinu tavęs paimti.
- Galiu eiti? - Atsitrauk.
Džeikobai, ar supranti, jog įrašysiu tave į sulaikytųjų duomenų bazę?
Gerai. Stok, kur pažymėta.
Atsiprašau.
Nagi, Džeiki. Atsiliepk.
- Sveikas. - Kur buvai?
Atleisk, dirbau. Nebuvo ryšio kurį laiką. O kas?
Kur Džeikobas? Jis jau pusvalandį vėluoja.
- Bandei jam skambinti? - Kokius šešis kartus.
- Skambinai į mokyklą? - Taip, išėjo įprastu laiku,
bet kažkas čia negerai. Džeikui už futbolą nieko nėr svarbiau.
DŽEIKOBAS SKAMBINAMA
Asmuo, kuriam skambinate, neatsako.
Incidentas Meir g. E1.
Afroamerikietis, amžius 10-14 metų, daugybinės durtinės žaizdos. Dėmesio.
Viskas bus gerai, nebijok, bičiuli.
Zakai?
Ką?
Labas.
Sveika. Kaip tu?
Taip. Džeikobas Teiloras.
Gera žinia ta, jog jam nebus pateikti...
Gera žinia? Mano sūnui įrašytas įtarimas kvaišalų platinimu,
paimta jo DNR, jis uždarytas į vienutę
ir visa tai padaryta be tinkamo suaugusiojo žinios?
Pagal taisykles jis skambino visiems artimiesiems.
- Jūs viską žiauriai pabloginote. - Ne, aš tik...
Į sistemą įvesta jo DNR.
Ne aš jį sulaikiau.
O kas? Kas jį sulaikė?
- Roskilas ir Veitas. - Džun.
- Tėti! - Džeikai! Dieve mano. Ateik.
- Džeikai. - Atleisk.
Taip.
Ėjom su Maksu ir Šakilu,
kai staiga privažiavo policija, bet tai - ne mano.
- Aš nieko blogo nedariau. - Nekalbėk taip.
Nė negalvok, gerai? Tai ne tavo kaltė.
- Prisiekiu, aš nieko blogo nedariau. - Žinoma.
- Atsiprašau. - Patikėk.
- Žinau. - Ačiū.
Ir viršuje, prašau.
Alio?
Sveiki. Pas mus Moryn Lenker,
ambulatorinė ligonė.
Jūs labai maloni.
- Mama. - Gerai.
- Ačiū jums. - Ačiū.
Turim paimti Kertisą. Jį vis sulaiko.
- Ir žinai, kodėl. Nes! - Mama, tėtis nesulaikytas.
- Nes jiems nepatinka jo šukuosena. - Sulaikytas ne jis.
Jo šukuosena - gera.
Tiesiog stilius toks.
- Mama, klausyk. - Ne.
Juk žinai, kad tėtis miręs. Pamiršai?
Nagi. Užsivilk. Jau seniai.
Ačiū tau už viską, Morova.
Mergaitėms dar nesakėm. Joms nereikia to žinoti.
Taip. Dar ne.
Bandomosios - už šimto metų. Kitais metais, ar panašiai.
Prarasiu įgūdžius.
O aš rytoj nueisiu visas piktas
- ir pakalbėsiu gerai su treneriu... - Atvudu.
- Gerai.
Esi geriausias mano pažįstamas žaidėjas, Džeiki.
Toks talentas nepražus.
Turėsiu dar daug galimybių, pamatysi. Dar yra laiko.
Tai jau taip.
Teisingai.
Tavo kamuolio įgūdžiai genialūs.
Kamuolio įgūdžiai, Mo?
O kas? Aš irgi išmanau apie futbolą. Tiesa, Džeiki?
Atkimšiu dar vieną vyno.
Čigvelas. Tie du farai iš senos Kimo Kardvelo komandos.
- Kas tas Kimas? - Šūdo gabalas.
Ne kažin ką paaiškina, nemanai?
Taigi, du Kimo Kardvelo draugeliai ne savo darbo rajone
apieško kelis 12-amečius.
Ir visų nuostabai, vienas jų randa metamfetamino pas mano sūnų?
Gerai. Taip. Išties skamba įtartinai.
- O gali būti... - Kas?
Nežinau, farai Londone, ne Teksase, važiuoja sau per miestą...
Ne. Tai Hegartis.
Kas? Ką tai turėtų reikšti?
- Ir vėl jis, taip? - Taip, vėl jis.
Prašau, nesielk taip, lyg man važiuotų stogas, nes taip nėra.
Džun...
Visa tai - akivaizdžiai jo darbas, girdi? Jis viską neigs.
Jis siunčia savo pakalikus nudirbti nešvarų darbą.
Vos tik paklibinau vieną jo vyruką, Hegartis puolė mano sūnų.
Kas tas Hegartis?
Nori dar vištienos?
Aš nesuprantu. Kodėl jis prikibo prie manęs?
Tiesiog... Manau, tai dėl mano darbo.
Manau, kad mano darbo reikalai paūmėjo.
Klausyk, Džeikai.
Mes tavim absoliučiai pasitikim. Žinai tai.
Mes žinom, kad tie kvaišalai nebuvo tavo. Bet...
Kas?
Gal kas nors galėjo įdėti tau į kuprinę?
Kas?
Koks tavo draugas ar...
Džeikai, nunešk šias lėkštes.
Ne, Moryn. Moryn, tai šventvagystė.
- Kas? - Kečupas su Pekino antim? Ne.
Galim jau eiti žaisti? Prašau?
Taip. Gerai.
Ei.
- Sakei, tu - mano pusėje. - Žinoma.
Nes atrodo, jog kaskart, kai turi nuspręsti,
palaikyti mane ir mano sūnų, ar...
- Tu renkiesi kitą pusę. - Suprantu.
Ir blogiausia, visų blogiausia yra tai,
jog noriu pasakyti jam, kad tai ne jo kaltė.
Aš tai suprantu.
Bet jis vis tiek mano, kad jis kaltas.
Aš suprantu. Tikrai.
Taigi, tau išties nederėtų jo kaltinti.
- Aš ne nekaltinau. - Tu tai pasakei.
Klausyk, mes abu įsitempę, girdi?
Bet Džeikobui bus geriau liautis...
nes jis turi visus šansus imti
ir susimąstyti, o ne augti su primestu požiūriu,
kad visas pasaulis susimokęs prieš jį.
Požiūris. Požiūris? Kuris prasme? Nori pasakyt, toks mano požiūris?
Aš ne tai norėjau pasakyt.
Koks? Neracionalus? Agresyvus?
Tu čia niekuo dėta.
Ar būtum tą patį sakęs apie jo senus draugus? Kad ir Rohaną?
Aišku. Supratau. Nori pasakyt, kad...
Ką?
Žinai, ką? Psichinės problemos tavo šeimoj nepriklauso nuo odos spalvos.
Ką, blemba?
Iš kur, manai, ta paranoja?
Tu čia apie mano mamą?
- Man labai sunku su tavim. - Lyg šeimos prakeiksmas.
Tu lyg po mikroskopu nagrinėji kiekvieną mano žodį.
Tai sakyk gerus žodžius!
- Mes jau eisim. Mums reikia... - Taip.
Po galais.
Tau viskas gerai?
Ačiū, kad atėjot. Ačiū tau. Džeikui tai daug reiškia.
Man viskas gerai.
Viskas gerai.
Devintajame dešimtmetyje Deividas Bouvis tai turėjo.
Deividas Bouvis. Tiesa ar melas?
Tiesa. Toliau. „Earth, Wind & Fire“, „Madness“, Meraja Keri.
Jei Meraja, tuomet kalbame apie devintą dešimtmetį.
„Earth, Wind & Fire“ buvo populiarūs aštuntajame, gal devintojo pradžioje.
„Madness“ buvo...
„Madness“, tiesa ar melas?
- Policija. - Ko reikia?
Traukis.
Mirasai Mansurai,
aš suimu jus dėl įtarimo kvaišalų laikymu platinimo tikslu.
Jei rašai tam, kam manau, Sent Leonardo dokas.
Perduok jam.
Eina šikt.
Tai kas jus abu sieja? Esat susitarę?
Ką? Manai, tau niekas negresia?
Manai, jis tave apgins?
Jau nebe.
Aš jį sulaikau.
Koks kaltinimas?
Kvaišalų laikymas su tikslu platinti.
- Taip, nieko nebus. - Tikrai? Sulaikysi mane?
Matai, tas vyras tavo mašinoj, Mansuras, mano informatorius.
Jis - patikimas žmogus.
Taip. Geras bandymas. Patikrinau jo adresą kontržvalgybos bazėje.
Šaunuolė. Geri ryšiai.
- Taip. Jo pavardės ten nėr. - Žinoma.
Sveika atvykusi į prieblandos zoną. Ir tai - ne tavo reikalas.
Tu šiam žmogui perdavei krūvas grynųjų.
- Nežinau, iš kur... - Už ką?
- ...gauni informaciją. - Už kvaišalus?
Ar ką? Ką konkrečiai?
Pakaks. Gerai?
Prašau tavęs gražiai.
Tu puolei mano sūnų.
Tavo žmogus, Kimas, 12-amečiui berniukui pakišo metamfetamino.
Neapsimesk, kad nieko apie tai nežinai!
Kam man tavo sūnus?
Žinoma.
Tiesiog paleisk jį. Supranti? Tai - neracionalu.
O pirkt kvaišalus kilimų kioske racionalu?
O kaip Tonis? Viskas atitinka tavo 62-ą komitetą, tiesa?
Kovos lyga? Tu klysti. Ir smarkiai.
Tonis dirba įsislaptinęs.
- Ne. - Taip, visada dirbo.
Ne, kai jis įstojo į lygą, dar nedirbo policijoje.
Žinau. Nes pasamdėme jį tiesiai iš Koldstrimo gvardijos.
Erolas Matisas. Štai dėl ko visa tai, taip?
Ta byla buvo ištirta sąžiningai ir nešališkai. Nusikaltėlis nubaustas.
Ne, jūs išgavote iš jo prisipažinimą.
Paleisk tą žmogų.
Atleisk. Žinau, kad sunkus tau buvo vakaras.
Žinai, ką... Nereikia.
Ten tavo karjera, toje galinėje mašinos sėdynėje.
Mano sūnaus DNR policijos sistemoj, blemba!
Tai visam gyvenimui!
Aš galiu tau padėti šiuo klausimu. Galiu sutvarkyti. Užtart žodį.
Bet, supranti...
Paleisk jį.
Lauk. Lipk lauk.
Kas? Negaliu taip eiti. Šalta, blemba.
Po galais. Nuo ko mirė tavo paskutinis tarnas?
Labas, ar Kimas yra?
- Jis... - Tegu užeina.
Labas.
Pakišti narkotikus 12-amečiui tau pasirodė gudrus žingsnis?
Ne. Buvo ne taip.
Pasiimk raktelius.
Galiu persirengti?
Duok striukę. Ačiū.
Kokiam pasauly... Kurioje, blemba, saulės sistemoj taip keršijama?
Negi nesupratai? Aš būčiau ją sutvarkęs.
- Ji užsipuolė Tonį. - Būtent.
Taigi, arba ji, arba mes.
Aš galėjau ją suimti už neįgalaus asmens persekiojimą.
Kolegos pareigūno. Jai būtų galas. Ji būtų rinkusi savo daiktus.
Būtų išsiųsta dirbt kokia socialine darbuotoja. O dabar kas?
Visi mano, kad ji - rakštis subinėj.
Vis dar šneki?
Liaukis. Anksčiau dar ne tokius dalykus darydavom.
Klausyk, mes taip veikiame, tiesa?
Aš tau daug ko nesakau, nes tu nenori žinoti.
Bet aš tave palaikau. Visada tave palaikydavau.
Visada tavo saugumas buvo svarbiausia.
Gerai.
Taip, gerai.
Pameni, prašiau duot pavažiuot tavo mašina? Pameni?
Ką, dabar?
O kodėl ne?
Stok.
Kas per šūdas? Blemba.
Plaukia kaip gulbė.
Po galais!
Iš ko aš ją sutaisysiu?
Tuomet mokykis gyvent pagal pajamas.
Bet tai...
Viskas gerai, mieloji. Eik miegoti.
- Štai. - Ačiū. Taip, viskas gerai.
Dėkok Denui Hegarčiui. Jis sumokėjo užstatą.
IKEA, kad niekas nematytų tavęs be drabužių.
Raktai nuo karalystės. Sėkmės.
Jam reik dezodoranto.
Kas čia?
Žinai, kad galėtum užeit, jei lauke lytų ar ką.
Kodėl tu man toks geras?
O kaip pati manai?
Nes aš tau patinku?
Taip.
Tau nederėtų. Aš tau netinku. Žinai?
Štai.
Džeikai, paklausyk.
Kai kurie žmonės... Policija gali...
- Žmonės turi išankstinę nuomonę. - Taip.
Nuomonę, sudarytą remiantis savo prietarais.
Ir tie farai,
jie nematys tavęs kaip mielo berniuko, kuris niekada...
Mama, liaukis.
Jie matys tave tik kaip juodaodį.
Ir...
Jie - rasistai.
Taip.
Todėl turi žinoti, kaip elgtis, jei tave ims kažkas persekioti.
- Mama, tau nereikia... - Ne. Reikia.
- Aš žinau. - Taip? Klausyk.
Turi būti, turi elgtis protingai.
Nevaikščiok užsimaukšlinęs kapišoną.
Nelaikyk rankų kišenėse. Jei policija sustabdys, nebėk.
Būk mandagus ir pasakyk jiems, kad tavo mama - policijos pareigūnė.
Dorise, čia aš, Džun. Klausyk.
Ar mes su Sonja galim užsukt pas tave šįvakar?
Mes turim tau kai ką pasakyti.
Tu nusipelnei tai žinoti apie Erolą.
Apie savo sūnų.
- Labas. - Užeikite.
Tai Karla. Moteris, kurios ieškome.
Jis turėjo draugę, seniai. Tokią pat kaip aš.
Sakė: „Kvaila karvė. Niekad neklausė“. Nesuteikdavo jam laimės.
Jis dūrė jai daug, daug kartų tuo pačiu peiliu, kuriuo yra dūręs ir man.
Ir ji dabar negyva.
Koks jos vardas? Žinote?
Jis giriasi tuo, suprantat?
Vienas vyras gavo 24 metus už jos nužudymą.
Prašau, pasakykite jūsų vaikino vardą.
Ne. Jis sako, kad tas vyras dabar kali
Vaitkrose... Sako, jis nevykėlis ir...
Skambintoja?
Išvertė Egidija Namavičė