Але серйозно. Дякую, що прийшла.
Для мене це радість.
Так, але вечеря безплатною не буває.
- Правда, Джун? - Лео.
- Отак. - Я...
По дорозі з роботи я стисло виклав проблему.
Я заінтригована.
Отже, так. Твій «клієнт».
Наливай.
Хто сказав, що вино й нейропсихіатрія несумісні?
Дякую. Це ж чоловік, так?
Отже, він приходить до тями після ДТП і...
Він стверджує, що нічого не памʼятає.
Повна втрата памʼяті з моменту, коли він зайшов у квартиру,
до того, як отямився в лікарні.
Дай вгадаю. Памʼять вернулася, і він в усьому зізнався.
Але, як я розумію, з погляду неврології це сумнівно.
Отже, гіпокамп...
та частина головного мозку, де зберігаються наші спогади...
за формою нагадує маленький біб.
Біб?
Так, біб. І внаслідок травми він стискається,
тому памʼять повертається не одразу.
То як Еррол усе згадав,
щоб детально в усьому зізнатися?
Я ж кажу, це не дає їй спати вночі.
Зрозуміло.
Ми вважаємо спогади чимось надійним,
на зразок відеозаписів нашого минулого.
Але точніше буде вважати їх олійним живописом.
Ти повертаєшся, малюєш по цих картинах, шар за шаром.
І так само роблять інші.
То що, інші люди можуть ніби як редагувати твої спогади?
Так. Про все це я розповідаю в подкасті.
Якось не віриться.
Справді, Джун? Добре.
Може, зайдеш якось до мене в лабораторію?
І я гарантую, що хакну твою памʼять.
Ти повіриш, що ми – давні подруги.
І цілувалися в халабуді на дереві у твоєї бабусі.
У моєї бабусі немає халабуди.
Ти впевнена? А якщо я покажу фото?
Суть у тому, що коли спогад перемальовують...
ЗІРКА ТИЖНЯ
...у тебе буде доступ лише до найновішої версії.
А не до оригіналу.
ЗІРКА ТИЖНЯ ПОЗДОРОВЛЯЄМО
Якщо травма суттєва,
люди втрачають доступ до вмісту власної свідомості.
То що, хтось міг вкласти в голову Ерролу фальшиві спогади?
Так. Теоретично.
Це легше, ніж ти думаєш.
КРИМІНАЛЬНЕ МИНУЛЕ
Ти їй подобаєшся.
Мені вона теж.
- Ні, ні. Не в тому сенсі. - Що?
Ти така старомодна.
Ясно, до чого ти хилиш. Взагалі-то мені це лестить.
- Ти ж наче детектив. - Замовкни.
Ти її вразила. Але в неї добрий смак.
Джун.
Ти ж знаєш, що зі мною можна ділитися?
Я завжди на твоєму боці. Хай навіть так не здається.
Я знаю.
ДЕДАЛІ БІЛЬШЕ ПОЛІЦІЯНТІВ ПЕРЕВОДЯТЬ НА ВИПРОБУВАЛЬНИЙ ТЕРМІН
У БРИТАНСЬКІЙ ПОЛІЦІЇ ПОШИРЮЮТЬСЯ ПРАВОРАДИКАЛЬНІ НАСТРОЇ
ЗАКЛИК ДО ЗВІЛЬНЕННЯ ПРАЦІВНИКА ЛОНДОНСЬКОЇ ПОЛІЦІЇ
ЗАЛИШАЮТЬСЯ ПИТАННЯ УЧАСТІ В БОЙОВІЙ ЛІЗІ
А я про вас трохи думав.
І що?
А ви про мене думали... трохи?
- Клайв. - Що?
Можна запитання?
Але хай це буде наш маленький секрет.
Нехай.
«Бойова ліга».
Ви вступили в неї підлітком. Так?
Я покажу вам фотографії
і попрошу відповісти,
чи є на них колишні або теперішні члени цієї організації.
Зрозуміло?
Поліція.
- Що це? - Просто скажіть.
Ні.
Ви впевнені?
Ні. Нереально.
Ну тобто, я його не бачив.
А цей?
А він?
Ви його впізнали.
Так.
Ми всі знали Тоні.
Тоні Ґілфойл.
Детектив Джун Ленкер. ДКР, Далстон-лейн.
Люба, можете переставити туди цей ящик?
Так. Вибачте, що турбую.
Я буду вдячна за допомогу, але справа делікатна.
- І цей теж. - Цей...
Свідок згадав ваше імʼя у звʼязку
з поточним розслідуванням.
А цей поставите на той? Мені треба помістити візок.
Прозвучала інформація,
що ви були членом політичної організації.
Як вам відомо, членство в політичних угрупованнях
для поліціянтів на службі заборонено. Але то була «Бойова ліга».
Угруповання неонацистів. Інша назва – «Родовід».
То як, ви берете чи брали участь у діяльності тої групи?
А Рой Чемберз – і досі начальник на Далстон-лейн?
Зараз я його наберу.
Розкажіть про зізнання Еррола Метіса.
Нарешті.
Якщо розкажете, я забуду те, що чула.
Я чув, що ви бикуєте.
З такими все просто.
Як казала моя мама, перед ними не можна пасувати.
Треба подивитися їм прямо в очі й чітко сказати, куди вони мають іти.
Чуєте, ви?
Мені до одного місця ваша думка, ясно? Па-па.
- Алло. - Привіт, друже. Слухай.
Нічого доброго.
От зараза. Вона вже й там побувала. У Тоні. Вчепилася...
Проходьте.
Бос, вона вчепилася в нас.
А ти тут при чому?
Він хворий. Він заслуговує на краще. За стільки років відданої служби.
Кім, я розберуся. Серйозно.
Тоні нас прикривав.
Я думаю, він заслуговує на втручання.
От вічно ви так. Ти й Тоні.
Накручуєте один одного.
Привіт, так.
- А ось і він. - Кажуть, ти провів арешт.
То в чому проблема?
Усе добре. Мене цікавить квартира.
Невеличка студія для мого друга. Його звати Патрік.
Це завдаток, має вистачити.
- Завтра нормально буде? - Так.
Я пофотографував Геґарті на тому тижні.
Він ходив у цей банкомат і ще раніше цілу пачку зняв.
Чорт, Соню, ви за ним стежите?
А чого ти боїшся?
- Мені не можна шпигувати за колегою. - Але ж у нас руки розвʼязані.
А Тоні Ґілфойл?
- Нам треба бути... - Геґарті підозрілий.
Ти теж знаєш. Що то за водійський підробіток?
Навіщо йому стільки готівки? Ми нарешті на щось натрапили.
Що? Він ходив у килимову крамницю?
Наркотики, Джун, не килими.
Там усім цим завідує такий собі Мірас Мансур.
Це дилери. І не прості, а гуртовики. Великі партії героїну.
А Геґарті – постійний клієнт.
Мені треба на роботу.
Ти не хочеш зрозуміти.
Або його шантажують,
або він приторговує наркотиками.
Джун, ти ж сама казала. Він здатен на все.
А ти візьми. Візьми.
- Дай цукерку. - І мені одну.
Ну от.
Цей малий. Такий дивний крендель.
Гидота, бро.
Якраз для твого рота.
Ти зуби щіткою не чистиш.
Наче в тебе пахне...
Поліція.
- Руки по боках. - Слухайся.
Зняти рюкзаки. Розвернутися.
Що це таке?
Що це?
- Чорт. - Це не моє.
Просто лежало в рюкзаку?
Так. Ви, хлопці, можете йти.
- Бігом. - Ідіть.
Джейкоб? Де наш сьомий? Джейкобе?
Джейкобе, на твоєму місці я б сховав телефон.
- Що тут у нас? - На Гарпс-лейн узяли.
Стань за лінію.
- Що скоїв? - Зберігання з метою збуту.
Ого.
Що ж.
Імʼя, прізвище.
Джейкоб Тейлор.
Крок уперед.
Запиши імена
і номери трьох людей, яким ти подзвониш.
Можна взяти в телефоні.
Раз-два.
Добре.
Мамо, ну давай.
Немає звʼязку з абонентом.
Спробуйте пізніше.
Немає звʼязку з абонентом. Спробуйте пізніше.
Ще когось набереш?
Де той телефон? Де? Господи.
Та де ж він?
- Алло. - Ба, мене заарештували.
- Що? - Можеш мене забрати?
Де ти, любий? Де?
У відділку.
Диктуй адресу. Я прийду. Я тебе заберу.
- Можна йти? - Крок назад.
Джейкобе, ти розумієш, що я маю оформити твоє затримання?
Ставай на відбитки.
Вибачте.
Ну давай, Джейкі. Відповідай.
- Привіт. - Ти де?
Вибач, робота. Трохи не було звʼязку. А що?
Де Джейкоб? Спізнюється на пів години.
- А ти йому дзвонив? - Шість разів.
- А в школі питав? - Він пішов, як зазвичай,
але тут щось не те. Для Джейка нема нічого важливішого.
ДЖЕЙКОБ ВИКЛИК...
Абонент недоступний.
НЕЩОДАВНІ
Інцидент на Мер-роуд, Е1.
Афро-кариб, стать чоловіча, вік 10-14. Численні ножові. Усім патрулям.
Нічого. Не турбуйся.
Зак?
Що?
Привіт.
Привіт. Ти в порядку?
Так. Джейкоб Тейлор.
Добре, що його не обвинуватять...
Добре? Мого сина оформили за наркотики,
у нього взяли ДНК, кинули в камеру –
за відсутності відповідального дорослого?
Згідно з законом, він дзвонив усім найближчим родичам.
- Ви жахливо напартачили. - Ні, я просто...
Тепер його ДНК в системі.
Не я його привезла.
А хто? Хто його заарештував?
- Якісь Роскілл і Вейт. - Джун.
- Тату! - Джейк! Господи. Іди сюди.
- Джейк. Джейк. - Вибачте.
Та ну.
Я був з Максом і Шакілом,
а потім поліція, а воно не моє.
- Я нічого не робив. - Не кажи так.
Навіть не думай. Ти ні в чому не винен.
- Чесне слово, я нічого не робив. - Тихо.
- Вибачте. - Чесно.
- Я знаю. - Дякую.
І вгорі, будь ласка.
Алло.
Добрий день. До нас потрапила Морін Ленкер,
це відділення невідкладної допомоги.
Ви дуже любʼязні.
- Мамо. - Добре.
- Спасибі. - Дякую.
Треба забрати Кертіса. Його знову заарештували.
- Ти знаєш чому. Бо... - Тата не заарештували.
- У нього не така зачіска. - Не він був у відділку.
Нормальна зачіска.
Це такий стиль.
- Мамо, послухай. Слухай. - Ні. Ні.
Ти знаєш, що тато помер. Памʼятаєш?
Надінь. Це було давно.
Морова, дякую тобі.
Дівчаткам ми не казали. Їм таке знати ні до чого.
Так. Поки що.
До відбору ще так далеко. На той рік буде.
Я втрачу форму.
А я завтра завалю туди, як розгніваний батько,
- і скажу все, що думаю, тренеру... - Еттвуду.
- Добре.
Джейкі, ти найкращий футболіст.
Такий талант, як у тебе, не можна ховати.
У тебе будуть можливості, обіцяю. Ще є час.
Отож.
Точно. Точно.
Твої футбольні навички просто прекрасні.
Навички, Мо?
А що? Я впевнено говорю по-футбольному. Так, Джейкі?
Відкоркую ще пляшку вина.
Чіґвелл. Ці двоє копів – зі старого підрозділу Кіма Кардвелла.
- Якого Кіма? - Він гівнюк.
Це навряд чи звужує коло пошуку.
Двоє кентів Кіма Кардвелла їдуть далеко за межі своєї території,
щоб обшукати зграйку 12-річних.
І це ж треба, який збіг. Один знаходить мет у мого сина?
Ясно. Це справді якось хитро.
- Але я не знаю, може бути... - Що?
Це ж лондонські копи, а не техаські, їздять містом і...
Ні. Це Геґарті.
І що б це могло означати?
- Знову він? - Так, знову він.
Не вдавай, що я з глузду зʼїхала. Я ще при тямі.
Джун...
Це його почерк. Так? Він сам чистий.
Відправив посіпак виконати брудну роботу.
Я беруся за його хлопця. Геґарті береться за мого сина.
А хто це?
Хочеш добавки курки ґунбао?
Не розумію. Чого він узявся за мене?
Це просто... Я думаю, через роботу.
Робота просочилася в особисте життя.
Слухай, Джейк.
Ми тобі на 100% довіряємо. Ти знаєш.
І ми знаємо, що та гидота була не твоя. Але...
Що?
Як думаєш, хтось міг підкласти її тобі в рюкзак?
Хто?
Хтось із друзів або...
Джейк, віднесеш ці тарілки на стіл?
Ні, ні, Морін. Морін, це ж святотатство.
- А що? - Кетчуп на качку по-пекінськи? Ні.
Можна ми підемо гратися? Можна?
Так. Ідіть.
- Ти казав, ти на моєму боці. - Авжеж.
Бо таке враження, що коли тобі треба зробити вибір,
підтримати мене й мого сина або...
- Ти стаєш на другий бік. - Ясно.
А найгірше, най-найгірше –
я хочу його запевнити, що він не винен.
Я розумію.
Але він потайки думає, що винен.
Я розумію. Справді.
Тому не можна робити одного – звалювати вину на нього.
- Я не звалював. - Ти щойно так сказав.
Слухай, ми обоє на нервах.
Але Джейкобу краще задуматися,
бо у хлопця є всі можливості.
Хай трохи задумається, а не закостеніє в сприйнятті,
що весь світ проти нього.
Сприйняття. Сприйняття? Ого. Ти маєш на увазі моє сприйняття?
Це не... Я не те хотів сказати.
Ірраціональне? Агресивне?
Ми говоримо не про тебе.
А ти сказав би так про когось із його колишньої компанії? Наприклад, Рогана?
Ясно. Так. Я зрозумів. Ти натякаєш на те, що...
Що?
Знаєш, психічні проблеми у твоїй сімʼї не залежать від кольору шкіри.
Що ти сказав?
Як думаєш, звідки параноя?
За маму взявся?
- Ти мене ледь терпиш. - Сімейне прокляття.
Усе, що я кажу, ти розглядаєш під мікроскопом.
Тоді кажи щось краще!
- Ми вже підемо. У нас... - Так.
Паскудство.
Ти в порядку?
Дякую, що прийшов. Спасибі тобі. Для Джейкі це дуже важливо.
А зі мною все добре.
Нормально.
У Девіда Бові таке було у 80-ті.
У Девіда Бові. Правда чи брехня?
Це правда. Далі – «Earth, Wind & Fire», «Madness», Мерая Кері.
У Мераї таке могло бути наприкінці 80-х.
«Earth, Wind & Fire», багато у 70-ті. Може, на початку 80-х.
А «Madness», безумовно... на початку 80-х.
«Madness», правда чи брехня?
КАБАШ ДОРІЖКИ ТА КИЛИМИ
- Поліція. - Що вам?
З дороги.
Мірас Мансур,
вас заарештовано за підозрою у зберіганні з метою збуту.
Так. Якщо це той, хто я думаю, – доки Сент-Ленардз.
Скажіть йому.
Паскудство.
То що у вас із ним? Якась домовленість?
Що? Думаєте, у вас є «дах»?
Думаєте, він усе розрулить?
Тепер уже ні.
Я його забираю.
За що?
Зберігання з метою збуту.
- Цього не буде. - Та невже? Ви мене зупините?
Цей хлопець у тебе на задньому сидінні, Мансур. Він працює на мене.
Довірена особа.
Хвалю за спробу. Я пробила адресу через знайомого в контррозвідці.
Ти крута. Друзі у високих кабінетах.
- Так. Цього імені не знають. - Ну звісно, не знають.
Ласкаво просимо в зону сутінків. Хоча це не твоя справа.
Ви передавали цій людині готівку пачками.
- Не знаю, звідки в тебе... - А що отримали?
- ...ця інформація. - Наркоту?
Чи що? Що саме?
Досить. Ясно?
Я дуже ввічливо тебе прошу.
Ви зачепили мого сина.
Ваш Кім наказав підкинути метамфетамін дванадцятирічній дитині.
Не вдавайте, що не розумієте!
Нащо мені чіпати твого сина?
Ну аякже.
Відпусти його. Це... Зрозумій, ця поведінка нераціональна.
Так само, як і купувати героїн у килимовій крамниці.
А Тоні? Цілком вписується у вашу історію Шістдесят других.
«Бойова ліга»? Ти помиляєшся. Дуже помиляєшся.
Тоні – під прикриттям.
- Ні. - Так, від самого початку.
Коли він вступив у Лігу, то ще не був у поліції.
Я знаю. Бо ми його найняли прямо з Колдстрімської гвардії.
Еррол Метіс. Це все через нього?
Ту справу розслідували справедливо і неупереджено. Ми взяли вбивцю.
Ні, ви вибили зізнання.
Просто відпусти його.
Вибач. Я розумію, в тебе був важкий вечір.
Знаєте що? Не смійте.
Це твоя карʼєра. Там, на задньому сидінні машини.
ДНК мого сина – в довбаній системі поліції!
Це тавро на все життя!
А з цим я допоможу. Вирішимо. Я поговорю з ким слід.
Але ти розумієш...
Відпусти його.
Геть. Вилазь.
Що? Я не піду пішки. Надворі холод собачий.
Ти ба, який ніжний. А попередній слуга від чого вмер?
Добрий вечір. А Кім удома?
- Він... - Нехай заходить.
Привіт.
По-твоєму, це розумно – підкинути наркоту 12-річній дитині?
Ні. Все було не так.
Бери ключі.
А перевдягтися можна?
Дай куртку. Бувай.
На якій планеті... У якій сонячній системі це нормальна помста?
Ти не розумієш? Я б її нейтралізував.
- Вона цькувала Тоні. - Отож.
Тепер або вона, або ми.
Я міг її заарештувати за наругу над людиною з інвалідністю.
Іншого поліціянта. Їй був би кінець. Збирала б манаття.
Пішла б у соціальні працівниці. А тепер що?
Вона для всіх великий геморой.
Може, помовчиш?
Та ну. Колись ми й не таке робили.
Така в нас робота. Я...
Я тобі не розказую, бо тобі не треба знати.
Але я тобі допомагаю. Я завжди тобі допомагав.
Усе було задля твого захисту.
Добре.
Так, добре.
Памʼятаєш, я просив у тебе машину покататися?
Що, зараз?
А чим зараз погано?
Стоп! Стій! Стій!
Стоп. Стоп.
Якого хера? Б****.
Їздить, наче пливе.
Триндець!
Я не маю грошей на такий ремонт!
То вчися жити на свої гроші.
Але це...
Люба, все нормально. Лягай спати.
- Ми на місці. - Дякую. Чудово.
Дякуйте Дену Геґарті. Він вніс завдаток.
Штори з IKEA, щоб ніхто не підглядав, як ви ходите голяка.
Ось ключі від королівства. Удачі.
Який смердючий піт.
Що це?
Щоб ти могла зайти, наприклад, коли надворі дощ.
Чому ти до мене такий добрий?
А ти як думаєш?
Я тобі подобаюся?
Так.
Дарма. Я тобі не підходжу. Ти це знаєш?
На, бери.
Джейк, слухай.
Іноді люди... Поліція може...
- Люди роблять припущення. - Ага.
Припущення на основі власних упереджень.
І ці копи,
для них ти не милий хлопчик, який би нізащо...
Мамо, перестань.
Для них ти – чорний хлопчик.
І, ну...
Вони расисти.
Так.
Тому я хочу, щоб ти вмів захиститися, якщо тебе діставатимуть.
- Не треба розказувати... - Ні. Треба.
- Я про все це знаю. - Послухай.
Ти маєш бути розумний.
Тому не підіймай каптура.
Не тримай руки в кишенях. Якщо поліція зупинить, не тікай.
Будь чемний і скажи, що твоя мама служить у поліції.
Доріс, це я, Джун. Слухайте.
Можна ми з Сонею сьогодні ввечері заскочимо?
Вам треба дещо почути.
Ви заслуговуєте на те, щоб почути. Це стосується Еррола.
Вашого сина.
- Вітаю. - Заходьте.
Це Карла. Та жінка, яку ми шукали.
У нього колись давно була дівчина. Така ж, як я.
Він казав: «Дурна лярва. Ніколи не слухала». Не робила його щасливим.
Він штрикнув її, багато-багато разів, тим самим ножем, який устромив у мене.
І вона мертва.
Як її звали? Знаєте?
А він цим хвалиться, розумієте?
Один чоловік відбуває в тюрмі 24 роки за її вбивство.
Будь ласка, назвіть імʼя свого бойфренда.
Ні. Ні, ні. І він весь час повторює, що цей чоловік у
Вайткроссі... Каже, він такий невдаха, і...
Леді!
Переклад субтитрів: Олена Любенко