Містере Ґілфойл, я розпакував усі ваші покупки.
І газету для вас залишив.
Я взяв пʼять фунтів, якщо ви не проти.
Це мед?
Так. Хочеш подивитися?
А можна?
Так. Надінь оце.
Не бійся. Вони не вкусять.
Що ти бачиш усередині?
- Нічого. - Ага.
Це погано?
Бджолина матка старіє.
Там мають бути яйця, але їх у неї мало.
Детектив Ленкер? Справа Еррола Метіса з архіву за 2011 рік.
Послухай уважно.
Висока тональність. Вони розлючені.
Відчувають, що насувається зміна, і їх це нервує.
ПОСТУКАЙТЕ І ЗАЧЕКАЙТЕ
А що вони зроблять?
Ну, робітниці спробують створити нову матку,
щоб вулик не загнувся.
Але стара матка намагатиметься усунути суперницю, яка загрожує їй особисто.
Бо матка може бути лише одна.
І що буде?
Вони битимуться.
До переможного кінця, доки одна не знищить другу.
КРИМІНАЛЬНЕ МИНУЛЕ
Перестань. Годі, Престоне.
Дари від зовнішнього світу.
Подумав, що вас дістала розчинна кава й ультрапастеризоване молоко.
Ви мій рятівник.
То яка у вас важлива справа, що не можна було поговорити після обіду?
Коли ми познайомились, я сказав,
що не зможу забрати ваш біль.
Я можу тільки працювати цілодобово, щоб та...
людина, яка таке вам заподіяла,
усе життя провела за ґратами.
Я наполягаю на обвинуваченні у замаху на вбивство.
Добре.
Сьогодні буде зустріч з прокурорами.
Нічого не обіцяю.
Як я вже казав, іноді на таке потрібен час.
ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ХАН І ПАРТНЕРИ»
- Скажи? - Це архівні матеріали?
Це журнал Геґарті.
Еррол несамовито заперечував усе, відстоював невинуватість.
А потім, менш ніж через дві доби, добровільно зізнався.
У перерві між цими подіями була поїздка на місце злочину.
- Під час поїздки щось сталося. - Однозначно.
Щось...
Нема сенсу говорити, але щось таки сталося.
По-твоєму, це не підозріло?
Я так не сказала. Але це не новина. У суді про це йшлося.
На апеляції теж. Нуль співчуття.
«А хочеш зʼїздити туди, де два дні тому
жорстоко зарізали твою дівчину?». Але таке практикують.
Ясно. А чого ж тоді «Ха»?
Ти так сказала, наче побачила щось цікаве.
Можливо. Я не знаю.
Малоймовірно, але ось. Сьома тридцять.
Сьома тридцять, надходить дозвіл від доктора Голлінґворта.
Дозволено допитати Еррола.
- А потім? - Потім сам допит.
Десята тридцять, допит Еррола Метіса, під присягою.
А що було в перерві?
Нічого не було.
Нічого.
Бачиш?
Лікар дає «добро» о сьомій тридцять. Після того нових записів нема.
Їм потрібен арешт.
Чому не допитати його,
одразу як лікар дав «добро»?
А вони вичікують три години. Чому?
Може, він не жайворонок. Хотів довше поспати або...
Чекали, коли зміниться черговий адвокат.
- Переглядали список, доки... - Не трапився лояльний.
- З ним можна домовитися. - Він не здасть.
ПРАВОСУДДЯ ДЛЯ ЕРРОЛА
СЬОГОДНІ ЙДУ ДО ЕРРОЛА У ВАЙТКРОСС. ПРОШУ ПРО МОЛИТВИ!
ВАША ЛЮБОВ – НАШЕ БЛАГОСЛОВЕННЯ
#ВОЛЮЕРРОЛУМЕТІСУ #ПРАВОСУДДЯДЛЯЕРРОЛА
А ця додзвонювачка, якщо її знайдуть...
Розумієш, до чого я веду? Це ж бомба.
Вона по телефону – по телефону! – сказала, що знає, хто вбивця.
Я всіх поставлю на вуха. Розумієш? Я не знатиму...
Ерроле!
- Синку, це ж прекрасно. - Мамо, я не можу.
Ти не розумієш? Я не можу.
Ти тільки гірше мені робиш.
- Ні, синку, я... - Не потрібна мені твоя допомога.
Як ти не розумієш?
Я не хочу...
Не хочу надіятися.
Мамо, я хочу забути.
Дай мені просто забути.
Ти втомився. Лягай спати раніше...
- Коли ти так робиш... - Поголися.
...стає тільки гірше.
Ти робиш тільки гірше.
Господи.
Не треба.
Просто дай мені спокій.
Ну от як?
Як мені розрізняти... усі ці саморізи...
Може, тобі не потрібен стіл.
Ліса?
- Як це ти його знаєш? - Ти серйозно?
Як ви познайомилися?
Не вказуй мені, що робити, з ким зустрічатися,
з ким тусуватися.
Ви обоє неврівноважені, вразливі. Я про тебе турбуюся.
Ти мене контролюєш, наче я – справа, яку треба розслідувати.
Лісо.
- Я зробив, що міг. Клініки, метадон... - Що міг?
...віддавав завдатки за квартири, які ти громила.
Я роблю те, що повинен, щоб знайти рішення.
Он для чого це все? Он для чого?
Рішення шукаєш?
Увечері даєш дочці ширнутися, щоб не кинула тебе самого?
- Я твій тато. - Ти не мій тато.
- Я про тебе піклуюся. - Ти мій дилер.
Ти хоч розумієш, яка це шизуха?
Якби не це, ти була б мертва. Сама прекрасно знаєш.
- Знаєш, що найгірше? - Сідай у машину.
Ти сядеш, сама знаєш.
- Тобі це подобається. - Що?
Ти страшенно боїшся, що я тебе покину
і ти станеш іще одним жалюгідним самотнім старим.
Жаль, що ти не здатна піти з дому, тому навіть не починай.
Та ти... Та в тебе немає ні друзів, ні сімʼї...
- Сядь у машину. - А що, не так?
- Сідай у машину. - А знаєш що? Це ти хворий.
Сядь у машину. Надінь...
Тримаєш на привʼязі, як тваринку.
І знаєш що? Не дивно, що мама перестала боротися.
Кому треба це життя, якщо воно – з тобою?
Піди вдягнися.
- Вали звідси. Пішла. - Вали звідси. Вали.
А як, по-твоєму, ми познайомилися?
Чорт!
Зараза!
Це було в 2011-му, не знаю, чи ви памʼятаєте.
Ви тоді захищали Еррола Метіса.
Я памʼятаю, він зізнався.
Цікавлять ваші взаємини з поліціянтами, які вели розслідування.
Наприклад, чи були ви з ними знайомі до цієї справи?
- Треба підняти свій архів. - Не потрібно. Я...
За два тижні до того ви захищали місіс Дестіні Болейсі,
її обвинувачували у зберіганні з метою збуту.
І слідчим був той самий чоловік.
Інспектор Деніел Геґарті.
Не знаю, чого ви добиваєтеся.
Щось сталося, коли ви були на місці злочину?
Не зрозумів?
Ви весь час були з клієнтом?
Авжеж, весь час.
А інспектор Геґарті пояснював, як домігся зізнання Еррола?
Детективе Ленкер, на жаль, цими розпитуваннями
ви зазіхаєте на професійну таємницю,
знати яку має право тільки мій клієнт,
відповідно до розділу 1.3e Закону про надання юридичних послуг 2007 року.
Я припускаю, що ви це знаєте.
Але якщо ви тиснутимете,
я буду змушений звернутися до вашого керівника
і попросити, щоб він вам пояснив.
Дякую, містере Кардона.
А ще попросіть, нехай розповість, що таємниця анулюється,
якщо адвокат вступив у змову з метою вчинення шахрайських дій
або, за аналогією, іншого злочину.
Не проводжайте.
Ліса. Де вона?
Я збирався ска... Стоп. Я думав, вона з вами.
Що сталося?
- Вона... - Що?
Вона не дзвонила?
- Що ви їй сказали? - Не починай.
- Слухай... - Я її пошукаю.
Ні. Вона, мабуть, поїхала додому.
Нікуди не йди. Я поїду додому.
Вона там, сидить на ґанку.
Я загубив ключі, інакше б тебе не питав.
- Вам треба кудись? - У мене зустріч за 45 хвилин.
Той заарештований. Через малого в парку.
- Вона казала... -«Вона» – це моя дочка.
Її перло від радості.
-«Перло»? - Ага.
- Навряд. - Вона вами пишається.
Неправда.
Зроби щось корисне. Обдзвони її друзів.
У неї немає друзів.
Точно.
Доріс, почекай.
- Бувай, Латішо. - Дай поясню.
Ні. Ти казала, що втратиш дітей. Я тебе підтримувала.
- То була правда. - Я не хочу цього чути.
- Я хочу допомогти. Клянуся. - Не хочеш. Ніхто не хоче.
Ані ти, ані мій чоловік, ані Еррол.
І знаєш що? Яка різниця?
Ти мені не потрібна.
Я не здамся.
ВІДДІЛОК ПОЛІЦІЇ ГЕКНІ-ДАУНЗ
Я ВСЕ ДУМАЮ ПРО НАШУ РОЗМОВУ
ВИБАЧ, Я НАГРУБІЯНИЛА. ПОГОВОРИМО?
Бувай.
Гей.
Привіт.
Памʼятаєш мій перший день у ДКР?
«Хлої вам усе покаже».
«З усіма питаннями звертайтеся до Хлої».
«Хлої, покажеш усе новенькій?
Щоб вона почувалась як...»
- Так. «Як удома». - Як удома.
Класика від Роя.
Нічого особистого.
Розумієш? Я просто...
Маєш товсте шило в дупі.
Я збиралася сказати: «Краще працюю сама».
А я, по-твоєму, догоджаю людям?
Я так не вважаю. Це неправда.
І взагалі суть не в тобі.
І не в мені. А в цій роботі.
- Це все вона. Це... - Самі ці стіни.
Так.
А знаєш, що дістає найбільше?
Клодія Мейгʼю ввічливо пропонує реформи й показує всю херню,
з якою має справу онлайн. Це така гидота.
Справді?
Їй погрожують розправою. Вона вже двічі переїжджала.
Ти читала всі ті коментарі?
- Так. - Навіщо?
Навіщо давати їм таку втіху?
Не знаю. Я...
Я собі кажу, що ворога треба знати,
але насправді я прокидаюся серед ночі,
така зла, що не можу заспокоїтися.
Як дитина з запальничкою.
Водитиму рукою...
доки не обпечуся.
Я знаю, що ви думаєте.
Не говори. Виконуй те, що тобі кажуть.
Але я їй підходжу.
Аякже. Янгол-охоронець із тебе ще той.
Вона зі мною спілкується. Розказує.
Ви з нею потайки злигалися в мене за спиною!
Та вона не... Вона нічого не робила у вас за спиною!
Вона вас боїться. Не може...
Ви такий... Ви просто...
Лісо!
Вас ніколи немає поряд.
Ви не слухаєте. Не розмовляєте. Нічого їй не даєте!
Нічого!
Що? Що там?
Що сталося?
Не мовчіть.
Нічого страшного.
План змінився. Дістань номери телефонів.
Будь-які її приятелі. З ким тусить.
А ти будь там, де ти є. Зможеш?
Залишайся на звʼязку.
А ваша зустріч?
Джейкі. Слухай, я можу тебе кудись підкинути,
якщо хочеш до друзів. Тільки вдома будь о 9:00.
Не треба, дякую.
- Я не ризикуватиму. - Добре.
- Добре. Дякую. - А ще науковець.
- У мене є ступінь! - Привіт, люба.
Я піду нагору.
- Добре. - Я вже лягаю.
Дякую.
Це лише на кілька днів, обіцяю.
- Так. - Поки до неї не повернуться сили.
Не турбуйся. Для мене це нагода більше дізнатися про...
Як вона їх називає? «Вжити до».
Я хотіла з тобою поговорити.
Хотіла сказати, що не ображаюся за той день.
Ми обоє наговорили...
Оте.
Так. Я теж. Погоджуюся.
Проїхали.
А в нас є... У нас немає гірчиці.
Її вона теж викинула.
Коли ти кажеш: «Оте».
Коли кажеш: «Оте», – ти...
- Не знаю. Забий. - Добре.
Почекаєш вечері чи ти...
Вибач, коли ти кажеш: «Оте», – звучить так, ніби
це щось неважливе, от і все. А це було важливе.
Добре.
Вибач, ти розумієш, що я маю на увазі.
Інтуїція тобі підказує,
що мій син з друзями винуваті.
Ну...
Це не...
Це не щось типу забутої річниці весілля.
Проблема велика.
Так. Я розумію.
Я просто намагаюся збагнути...
чому ти так вчинив.
Я не знаю.
Не знаю.
Ясно.
- Усе добре? - Так.
Мама?
Мені хочеться додому.
Може, ви з Джейкі приїдете до мене.
Усього на кілька днів. Доки в мене голова не стане на місце.
Добре?
Це Деніел Геґарті, залишіть повідомлення.
Ден, ви знущаєтеся?
Ми тут цмулимо «Піна коладу»
з головним королівським прокурором,
і закінчуються теми.
Надіюся, у вас дуже серйозне виправдання.
Словом...
Аміт Чекер. Яке наше рішення? Що йому сказати?
Замах на вбивство, тяжкі тілесні?
Господи, Ден, де ви?
Передзвоніть.
Ви подзвонили Лісі. Вибачте, не можу зараз говорити.
Але залишіть повідомлення або напишіть, якщо ми знайомі,
і я спробую відповісти.
Алло.
Це відділення невідкладної допомоги?
Так. Слухаю вас.
Це детектив, старший інспектор Деніел Геґарті
з відділка Гекні-Даунз. Я шукаю білу жінку.
Її могли привезти сьогодні ввечері.
Молода, струнка, білява, років... приблизно двадцять пʼять.
Ми сповістимо всіх.
Її могли привезти сьогодні. Можливо, у неї...
- Проблема з наркотиками. - Гаразд.
Якщо привезуть людину, яка відповідає цьому опису,
- передзвоните? - Добре. Е, авжеж.
Здоров. Це Росс Кардона.
Давно не спілкувалися.
Сьогодні сталося щось дивне.
До мене приходила така собі детектив Джун Ленкер. Передзвони.
Найближче патрульне авто
до клубу «Кінґз-Армз» на Ерскін-роуд, 22А.
115 – диспетчерській.
Уперед, 115.
Їдемо на північ по Кейдейл-драйв.
- Патрік. - Ні. Тут глухо.
Послухай. Якщо вона зʼявиться, якщо прийде до тебе на квартиру,
подзвонить чи ще щось, дай знати. Ти мене зрозумів?
Сприйми серйозно.
Добре, я ж сказав.
- Я за неї відповідаю, розумієш? - Так.
ЗАСТУПНИЦЯ КОМІСАРА КЛОДІЯ МЕЙГʼЮ: РЕФОРМИ ЗСЕРЕДИНИ
МІСЬКА ПОЛІЦІЯ ПОТРЕБУЄ ПЕРЕВІРОК,
ЯКІ ВИЯВЛЯТЬ КОРІНЬ ПРОБЛЕМ.
КОМЕНТАРІ
ЛІВАЦЬКА БЕЛІБЕРДА. РОЗІГНАТИ.
ЦЮ ЛЯРВУ В БІЛОМУ ПАЛЬТІ ТРЕБА ВИГНАТИ.
НА КОНФЕРЕНЦІЮ З ЦИМ ЛІБЕРАЛЬНИМ КУКОЛДОМ
Я ПРИНЕСУ ТАБЕЛЬНУ ЗБРОЮ.
ТИСНІТЬ ЛАЙК ЗА СТРІМ
ХАЙ ЦЯ СУКА ПРОЙДЕТЬСЯ САМА ВНОЧІ БІЛЯ МОГО ДОМУ.
НУ ВИ ЗРОЗУМІЛИ...
Імран скинув вам це фото. Ви сьогодні бачили цю молоду жінку?
Ліса? Кілька років її не бачила. Класно тоді відтяглися.
КЛОДІЯ МЕЙГʼЮ
Вона вмазалася з якимись кентами, я їх не знаю, але вони пішли,
говорили про Сіґнум.
Сіґнум?
Що це? Сіґнум – це що? Рейв?
Для мене занадто крутий.
Де воно? Де це?
У лісі Еппінґ чи десь там.
КЛОДІЯ МЕЙГʼЮ
Як це ти його знаєш?
Де ви познайомилися?
Нащо? Я за нею пильнуватиму.
Якщо вона спробує купити наркотики, я вам напишу.
Легкі гроші.
І взагалі, хто ця дівчина?
Куди ви поїдете?
Куди ми їдемо?
Ліса?
Це я. Вона в порядку. Ми у вас.
Алло?
А де діти?
Сестра взяла до себе.
Добре.
Чому ти ночуєш у машині?
ВСЕ ОДНО НЕ ВТРИМАЄТЬСЯ В КРІСЛІ #МА*ДА
ТУАЛЕТИ ДЛЯ ЛЮДЕЙ З ІНВАЛІДНІСТЮ
Він орендував для мене квартиру. Заплатив за неї.
А коли я від тебе пішла, вигнав.
Мені нема куди йти.
ПОБАЧИТЕ – БІЛИХ І ЧОЛОВІКІВ-КОПІВ НЕ ЗАЛИШИТЬСЯ,
КОЛИ ЦЯ КУРВА ДОБʼЄТЬСЯ СВОГО
Латішо, хто цей чоловік?
ПОВІСИТИ ЇЇ – ХА-ХА ЦІ СУКИ МАРЯТЬ
Хто цей чоловік?
ІНВАЛІДНІСТЬ ВИРОДОК!
- Відмахайся нарешті. - Як любʼязно.
Ти мені докучаєш уже вдруге за чотири дні.
Якщо є питання, передай через представника.
Я б тобі не радив.
У тебе й так неприємностей по вуха.
За одну добу Еррол Метіс, який заперечував вину, раптом зізнався.
А ще я каліка, тому це дуже негарно.
Чому він передумав?
Що зробив Геґарті, @TB_DT?
Що, злякалися?
Правильно.
Я гадки не маю, що ти мелеш.
Експертам це поясните, коли відстежать, хто пише.
Геть від мого дому.
Подивляться IP-адресу.
Глянуть, що ще з неї робили. Відстежать користувача VPN.
- Глибоко копнуть, ви ж розумієте. - Я тебе попереджаю.
Тоні, вашій карʼєрі кінець.
Пенсії не буде.
А розкажете, що було,
і я подумаю, що робити з цією інформацією.
- Насолоджуєшся? - Розкажіть про Еррола.
Зі своїми дружбанчиками?
- Від такого Геґарті не захистить. - Вчепилася в мене, наче проблема – я.
Ви відірвані від реальності.
Я? Ні, люба. Це ти живеш як уві сні.
Я працював у Східному Лондоні 35 років. А ти посміховисько.
Думаєш, світ – це реклама United Colors of Benetton.
А це зона бойових дій.
Проїдься по Тауер-Гемлетс і пошукай там змішану банду.
Не знайдеш. Знаєш чому? Бо раси ненавидять одна одну.
Білі ненавидять чорних. А чорні – турків.
А турки – пакистанців. Тому не приходь сюди
з погрозами й поясненнями, як влаштований світ,
бо проблема не в мені. Я її розвʼязую. А ти подивися на себе!
Ти коп «аби було». Пішла нахер!
КЛОДІЯ МЕЙГʼЮ
Нехай проспиться.
Біля холодильника є аспірин.
Міцнішого без мене не давай.
Будь ласка, послухайте.
Прошу. Цю інформацію міг знати
тільки той, хто з вами працює.
Визначили, що IP-адреса – в радіусі півтора кілометра від дому Тоні.
Цього мало. Ви говорите про співробітника.
Мем, вам погрожує ваш підлеглий.
Це не зондування ґрунту.
Беремо телефони, компʼютери – і викриваємо його.
До судді звертатися не треба. Треба просто зайти й знайти докази.
Так. Добре.
Ви! Гей, ви! Я до вас звертаюся.
Сонце, мені зараз не до вас.
Я вимагаю вибачень.
Забирайся звідси по-хорошому.
Ви змусили моїх подруг шпигувати за мною! Який же ви поліціянт?
Ви ганьба. Чуєте мене? Ганьба для поліції.
Тоді брехали й тепер брешете. Я знаю, що ви зробили. Знаю.
Я знаю. Знаю, що ви зробили!
Пішла звідси!
Як ви?
Ану виходь з машини. Ти що наробив?
Вийди з машини!
Довбаний маніяк!
Привіт, це Доріс.
Я не можу відповісти, тому, будь ласка, залишіть повідомлення після сигналу.
Привіт, мамо. Це я.
Надіюся, ти добре спала.
Я просто хотів сказати...
пробач.
Я отямився.
Коли ти знову прийдеш, я вже буду розумніший.
Ти знаєш, що я люблю тебе.
Дельта, Янкі, Альфа. Усім східним підрозділам.
Жертва наїзду, афро-кариб, жінка,
Доріс Метіс, повідомляють про смерть.
Парамедики закінчують роботу.
ОДНЕ НОВЕ ГОЛОСОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ
Крім обвинувачень за Доріс Метіс...
що в нас є?
Тролінг. А точніше – глузування. От і все.
- І все? - Так.
Може, кілька разів мене занесло,
але ж це просто так виходить. З усіма буває.
Ти випускаєш пару. Таке почуття гумору.
- Ти погрожував? - Ні.
Не можна ж усе сприймати серйозно.
Тебе спробують виставити реальною загрозою.
А зможуть?
Я справді скинув малюнок двору, в якому її офіс, і...
і одну-дві фотки. Але стривай, у цьому ж нічого такого.
- Насправді я б не пішов... - Не в тому суть.
Друже, вона в мене вчепилася. А такі, як я...
Ти ж сам знаєш. Такі, як ми...
Тоні, не починай.
Вона почала війну. На що вона розраховувала?
Я кажу, не зараз.
Якщо необхідно щось зробити, кажи, я зроблю.
Зроби.
Але твій будинок обшукують. Ти розумієш наслідки?
Щоб допомогти, я повинен мати таку можливість.
Ти мені щось розкажеш?
Зачекайте хвилину.
Це...
- Так. - Це трагедія.
Усе життя боролася за те, в що вірила.
Дуже прикро.
За це ж і загинула.
Я думаю, що недавні події могли її збурити.
Може, її довели до стану, коли емоції взяли гору.
Як тепер чоловік без неї? Бідолашний.
І як він її благав про це все забути.
Якщо ви прийшли затулити собою троляче лігво свого дружка,
то спізнилися. Ми вже закінчуємо.
Авжеж, ні. У мене й думки не було.
Він був такий активний в інтернеті.
Я про це не знав.
Невже? А кілька днів тому ви сказали, що все це
повʼязане суто з його роботою під прикриттям.
- Бо я так думав. - Тобто він і від вас приховував?
Попри те, що ви були його керівником,
майже 20 років?
Подвійне життя.
Це якась непрохідна тупість з вашого боку, сер.
За таких обставин я мушу з цим погодитися.
Знатиму більше, коли зможу переглянути речові докази.
На жаль, вам не вдасться.
Навпаки.
Це вихідна умова роботи під прикриттям,
а я був, як ти кажеш, його керівником.
Тому я скину рапорт, коли закінчу.
- Ні. Це не... - Дякую за сприяння.
Кожен клаптик паперу тут оформити як речовий доказ.
- Сер. - Піднімемо килими.
Сер! Я перша зʼявилася на місці. Це моя справа.
Вибачте, детективе, цього разу ні.
Я маю імейл від заступниці комісара Клодії Мейгʼю.
Визначено ланцюг командування.
Як бачите, за словами начальства,
ваші давні тісні стосунки з расистом, жінконенависником,
копом, який погрожує вбивством,
не дозволять вам виконувати цю роль.
Однак я радо надішлю вам копію рапорту, коли закінчу.
Гаданим расистом, жінконенависником, копом, який погрожує вбивством.
Ви ж знали, що вона не дозволить вам очолити розслідування.
А чому тоді приїхали?
Висловити співчуття?
Захистити друга?
Не може бути.
Стійте! Ми не закінчили.
Ура!
Дякую. І вам.
Бос, розслабся. Ми святкуємо!
ПОСТУКАЙТЕ І ЗАЧЕКАЙТЕ
Я дзвонив. Круелла своє зробила, дай їй бог здоровʼячка!
Прокуратура нарешті змужніла. Замах на вбивство. Таке обвинувачення.
Ну чого ти?
Бос, ми взяли стрільця.
Гей.
Проїхали.
Для запису: присутні
старший інспектор Деніел Геґарті і детектив-сержант Тоні Ґілфойл.
Зараз 00:13, 25 вересня 2011 року.
Також присутні Еррол Метіс і його адвокат Росс Кардона.
Як я розумію, підсудний бажає переглянути попередню заяву.
Правильно.
Ерроле. Кажіть своїми словами.
Розповідайте.
Як казали мені.
Я...
Я її вбив.
Імʼя, прізвище.
Я вбив Аделаїд Берроуз.
Узяв ножа з шухляди на кухні...
Так.
І вдарив її.
Куди?
У горло.
Ви вдарили її ножем у горло?
Так.
Ще якесь місце памʼятаєте?
- Груди. - У груди?
Для запису: присутні старший інспектор Деніел Геґарті
і детектив-сержант Тоні Ґілфойл.
Зараз 00:13, 25 вересня 2011 року.
Також присутні Еррол Метіс і його адвокат Росс Кардона.
Як я розумію, підсудний бажає переглянути попередню заяву.
Правильно.
Ерроле.
Ерроле, кажіть своїми словами.
Розповідайте. Як казали мені.
Так.
Я її вбив.
Імʼя, прізвище. Будь ласка.
Я вбив Аделаїд Берроуз.
Куди?
У горло.
У горло? Ви вдарили її ножем у горло?
Так.
Куди?
У горло.
У горло? Ви вдарили її ножем у горло?
Так.
Ще якесь місце памʼятаєте?
- Груди. - У груди?
У горло?
Так.
Ще якесь місце памʼятаєте?
- Груди. - У груди.
У горло й у груди.
Це не докази.
Ви підказували йому відповіді.
Ніякі присяжні в країні цього не побачать.
Отже, не заперечуєте.
Відеоматеріал цього допиту списали як пошкоджений.
- Я не мушу пояснювати... - Ви не заперечуєте.
Чоловік сидить у тюрмі.
І ще один – на волі,
десь там, з жінкою, життя якої в небезпеці.
Ви можете хоч на секунду зрозуміти,
що йдеться не про вас?
Що сталося між вами й Ерролом?
Чому до нього зненацька повернулася памʼять?
І чому таке враження, що він виконує ваші вказівки?
У лісі Еппінґ є папужки.
Ти знала?
Мабуть, двійко пташок випурхнули на волю з пташника в графстві Ессекс
понад сотню років тому.
Тому тепер вони скрізь.
Що сталося?
Старший інспекторе Геґарті, пора.
Розкажіть, що сталося.
Так.
Добре.
Переклад субтитрів: Олена Любенко