Klausykite, man ką tik parašė.
Cituoju: „Gal tu esi problema?
Tu ir kiti dinozaurai, negalintys paleisti praeities.“
Štai jums britiškas mandagumas!
Gal mes problema. Kailai, ką į tai atsakysite?
Ne, pone. Ne mes čia problema.
Mes provokuojami civilizacijų karui,
mes negalim, negalim pralaimėti, ir aš su jumis, kareivi. Aš jus palaikau.
Šioje globalioje kovoje esame vieningi.
Mes stebime, kas vyksta Londone,
kaip reaguojate į tuos melus.
Ir aš su jumis.
Mums garbė,
kad galime kautis jūsų pusėje.
Nes žinote, ką, Kailai?
Asmeniškai man patinka mano gyvenimo būdas,
ir aš už jį mirsiu.
Neseniai mane buvo sulaikę.
Geras bandymas, vyručiai.
Jūsų veiksmai daro mus stipresnius.
Dėjom ant policijos.
Iš kur žinai, kur gyvenu?
Aš turiu ypatingų įgūdžių.
Mus galėjo pamatyti.
Taip?
Taip.
- Jėzau. - Mane dažnai taip vadina.
Gerai.
- Ko? - Pasiilgau tavęs.
Liaukis.
Rimtai, liaukis man skambinėjusi.
- Jau panašu į persekiojimą. - Pats man paskambinai.
Kaip nori. Jėzau. Iki pasimatymo.
Šiandien visi ieškom to katerio, pameni?
Taip, gerai.
- Iki pasimatymo darbe. - Iki.
Tai 9 metrų ilgio vilkikas.
Juodai baltas. Atsiliepia į šaukinį „Alfis Biukenanas“.
Supratau.
Paskutinįkart matytas išplaukiantis iš Vopingo.
Tik stebėk.
Surask ir pranešk.
Prie laivo nesiartinti ir į jį nelipti.
Vadinasi, tiesa?
Tikrai manote, kad jie paslėpti tame laive?
Mūsų žiniomis, taip, galbūt.
Žiūrėk įdėmiai.
Nuo Sautvorko tilto iki Londono tilto – nieko.
Judu Tauerio tilto link. Baigiau.
Vopinko pakrantėje – nieko. Judu Ratklifo link. Baigiau.
Ei, stok.
ALFIS BIUKENANAS
Radau.
Radote? Radote laivą?
Taip, vykstame ten. Kiek detonatorių matei, Bili?
Šešis, septynis?
Aš sakiau jums, kad jie gamina bombas. Padegimo įtaisus.
Nerealiai, žmogau.
Nusiramink. Puiku. Gerai padirbėjai.
Tai kas toliau?
Išminuotojai jau ten vyksta.
Jie apieškos laivą, konfiskuos medžiagas, sulaikys asmenis
ir tada tu, mano drauge, grįši namo iki vakarienės.
- Taip? - Taip.
Pasistenk paskutinį kartą. Laikykis.
- Viskas gerai? - Labas rytas, bose.
Kaip sekasi?
Šiuo metu evakuoja.
- Išminuotojai? - Vertina žalą.
- Divos. - Aš juos paspausiu.
Labas, Bren. Kur mes?
Čionai, pone.
Gerai, išlaipink visus iš laivų.
Kuo toliau nuo molo.
Supratau.
Atsitrauk. Mažiausiai per 100 metrų.
Tegu laikosi toliau nuo tikslinio laivo, kol Pavelas duos leidimą.
- Supratai? - Judame.
Laivai turi būt tušti.
Gerai, dėmesio. Ramiai.
Laikom radijo tylą. Primenu, veikiame slaptai.
Kartoju, radijo ryšys išjungtas. Jokių pėdsakų.
Mes pasiruošę. Laukiam ženklo.
Bose, pranešiu, kai judėsime.
Žinai? Atrodo, kad net miegodamas girdžiu Kosmą.
Paklausyk.
O kaip tie, kurie pamiršta?
Žiūrėk.
Vis dar matau jį išeinantį tą dieną,
su savo plona tamsia striuke, užtraukta iki pat smakro.
Jis pažvelgė į mane, stebintį jį pro savo langą ir pamojo man
lyg būtų žinojęs, kad nebegrįš.
Kas čia negerai?
Ar žinai, kiek laiko Lenas Beikeris gyveno penktame numeryje?
Tris mėnesius.
Išsikraustė 1993-iųjų spalį.
Ir tik po trejų metų jis susprogdino tą aludę.
Pala. Vadinasi, Kosmas jo net nepažinojo?
Taip, bet jis mojavo jam su savo plona striuke.
Pala, tai jis viską išsigalvoja?
Tik pasakiau faktus. Dievas žino, kuo jis pats tiki.
Evakuacija baigta, bose.
Pavelai, tavo eilė.
Mes po kelių sekundžių būsime prie laivo.
Bandome įeiti pro duris.
Užrakintos.
Vyrai. Raktai. Paieškokite.
Radau.
Taip. Gerai.
Ieškok žalio lagamino.
Kol kas nieko…
Pala.
Taip, matau lagaminą.
Jis tuščias.
Pakartok, Džen.
Jų čia nėra. Lagaminas tuščias.
Visiems daliniams nutraukti veiklą. Detonatorių laive nėra.
Arba Bilis juos išsigalvojo, arba juos pergabeno kažkur naktį.
Pavelai, apieškok laivą.
Gal rasi fizinių įkalčių.
Supratau. Teismo ekspertai tuoj bus.
Bazė daliniui V4,
Mėlynos akys ir antras subjektas iš buto eina jūsų link.
Dalinys V4 suprato. Sekame antrą subjektą.
- Bose? - Taip, Finai.
Bilis su Naidželu kažkur važiuoja.
Pala, kur? Link prieplaukos?
Ne. Atrodo, juda į rytus.
Važiuoju paskui.
Sek juos. Gal jie atves mus prie detonatorių.
Pagaliau…
Žudikas kūdikio veidu.
Kas vyksta?
- Važiuojam į vieną vietą. - Sveikas.
Ten, kur gražu?
Varom į tokią naujokų šventimo / rengimo stovyklą.
Atsiprašau, vėluoju. Turėjau darbo.
- Darbo? Tikrai darbo? - Taip.
Kaip tokiu veidu gavai pažymą apie kriminalinę praeitį?
Ką švęsime?
Kuris nori jam pasakyti?
Žmonės bunda, bičiuli.
Žmonės? Kokie žmonės?
Geri žmonės. Teisingi.
Pagaliau atkreipė dėmesį.
Atleisk, kas čia?
Vadinama brijoše.
Brijošė? Baisiai atrodo.
Mes jau pavalgėm.
- Bili… - Bili, šok su mumis.
- Lipk į priekį su manim. - Seksi paskui.
Taip.
Kosai, galima tave porai žodžių? Tai svarbu.
Ne dabar. Šok į busą.
Nieko. Tai palauks.
Ei, bičiuli. Gaudyk.
- Finai, kas naujo? - Važiuojam.
Dvi mašinos juda į rytus. Pirmo subjekto automobilis ir minibusas.
Šan, kaip reikalai pas tave?
Mėlynų akių telefonas veikia.
Signalas aiškus. Klausome.
„Naujokų šventimo / rengimo stovykla“?
Džei Pi.
Jie išsiruošė į kelionę. Kodėl gi ne?
Kosmas džiūgauja. Jis įžymus.
- Žvaigždė. - Žvaigždė / asilas.
Pasek juos.
Perimsi užduotį iš Fino.
Šan padės iš techninės pusės.
Tu irgi.
Liaukis. Tegu jis padirba aukle.
Bombų gamintojas dingo be žinios. Nebeleisiu, kad dar kas nors dingtų.
Kur Džun?
Jai reikėjo į Haknio kalėjimą.
Kurių galų?
Kažkokios bėdos su Keris motina.
Ėmė šūkauti dėl Bilio Fildingo.
Tipo, žudikas laisvėje.
- Ešlė Džouns? - Taip.
- Vėl trinasi palei Haknio kalėjimą? - Taip.
O kodėl Džun į tai kišasi?
Gerai.
Džei Pi!
Tu su ja atsargiau.
Su…
Džun.
Geruoju tai nesibaigs.
Taip, ir kodėl?
Nes tu per minkštas.
Sveiki.
- Kur ji? - Viduje.
Ačiū.
Ešle.
Eikš. Arba su manim arba su miesto pareigūnais.
O aš turiu skubių reikalų, taigi…
Šūdas.
- Kas? - „Trail Mix“.
Ei! K Bombai, paduok man mišinio pakuotę.
- Koks nervingas! - Kurių velnių?
- Žinai, kas tai? - Kas?
Sėdėdavo su Kosmu kaip kokia princesė.
O dabar jį pasodino su tokiais kaip mes, taip?
Pažemintas į antrą vietą, brolau?
Blemba. Šitaip sviedė į langą, eina šikt.
Nori? Bananai skanūs.
- Man jų nepasitaikė. - Ne?
JUNGIAMASI PRIE TAMSIOJO TINKLO
- Kokosas. - Girdi, nesimėtyk.
Dar avariją padarysiu.
REIKIA PASLAUGOS
OMARAS… RAŠO
Kas tu?
OMARAS ŽIŪRINT KOKIOS
KAS JI?
HARIS… RAŠO
HARIS KO REIKIA?
PAVARDĖS, DETALIŲ, BET KO
HARIS – RADAU. ATRODO, POLICININKĖ.
DŽUN LENKER ADRESAS…
JI TIKRAI POLICININKĖ KALEI GALAS
SUŠIKTA KIAULĖ!!!! TUOJ ATSIPEIKĖSI, KALE
Eik.
Gerai, Ešle, manau, aš…
Ešle, aš…
DŽEI PI H KLAUSIA KUR TU!
Turiu grįžt į darbą. Užsuksiu vėliau.
Atleisk.
Man nepatinka būti tokiai peštukei.
Peštukei?
Taip.
Tik tas balsas galvoje sako…
„Tik taip tų ją išlaikysi“, supranti?
Taip.
Taip, suprantu tave.
Bet kartais, Ešle, negi nenori…
Supranti, tiesiog…
Bandžiau.
Ėjau taikytis.
Žinai, bet viskas sukosi apie jį.
Visi mes šokame aplink jo skausmą…
Tu nuėjai?
Į kalėjimą. Pas Bilį.
Susitaikyti, supranti?
Bet tai buvo apgavystė.
DANIELIS HEGARTIS MUMS TAVĘS REIKIA
Atleisk, turiu bėgti, bet aš užsuksiu, gerai?
Tik paduok man tą vandenį, Džun, gerai?
Ačiū.
- Alio. - Labas.
Girdėjau, išlėkei pas vilties netekusius.
Guodi.
Maniau, šis darbas ne tavo lygio.
Taip, šiomis dienomis neriu į neregėtą gylį.
Taip, pastarosios pora dienų buvo sunkios.
- Bet šviečia pabaiga. - Tikrai?
Taip. Vos tik baigsime šią operaciją,
gausi savo liudininką. Kalbu apie Safolko aikštę.
Taip. Žinau, apie ką kalbi.
Daviau žodį ir jo laikysiuosi.
Ar matei jį šįryt?
- Ką? - Kosmonautą?
„Dėjom ant policijos“?
Taip, žinau, bet mes jau arti.
Nepaisant šios dienos nesėkmės, mes jį užčiaupsime visiems laikams.
Kas? Kas neduoda tau ramybės, Džun?
Klausk bet ko.
Negundyk.
Ar aukos motinai viskas gerai?
Ji turi vardą.
Ešlei.
Taip. Teisingai.
Ar ji ką nors sako?
O, taip.
Keliauja prisiminimų takais.
Bet ji išgėrė kažkokių raminamųjų.
Taigi…
Tai gerai. Prisiminimų takai.
Taip…
Aš atvažiuoju.
Taip. Kai tik galėsi. Mūsų gretos retos.
Atleisk, Ešle.
Gerai, mergyt.
Minėjai, kad buvai kalėjime pas Bilį. Kada tai buvo?
- Maždaug prieš tris mėnesius. - Taip.
Tai buvo apgavystė.
Apgavystė? Kodėl taip sakai?
Jie buvo susitarę.
Taip?
- Taip. - Kuria prasme „susitarę“?
Niekas nepratarė nė žodžio iki paskutinės minutės.
Taip? Tada kas?
Man sakė, kad man to reikia.
Kad tai suteiks man ramybės.
Bet jau ten nuėjusi,
sužinojau, kad jei mūsų susitikimas įvyks,
jei jis parodys, kad gailisi…
Tada dėl manęs jį paleis anksčiau.
Aš negalėjau taip pasielgti dėl jos.
Ešle, kas tau tai pasakė?
Kas tau pasakė, kad tai susitarimas?
Ešle, kas pasakė?
Mano gerasis samarietis.
Kaip, Šan? Kas naujo apie detonatorius?
Kol kas nieko, bet dirbam.
Kas šįvakar meniu, Naidžai?
Tikiuosi, elniena.
Kas tau, vaikine?
Apie ką mąstai?
Apie nieką.
Vėl apie ją galvoji?
Ne.
Miela.
Žinai, ką? Norėčiau ją atgaivinti…
vien tam, kad galėčiau vėl ją užmušti.
Ją ir jos narkomanę motiną.
Juokauju, Bili.
Juokauju.
Nė su lazda prie jos nesiliesčiau.
Neliesčiau jos ir tavo lazda, Naidžai.
O tai daug ką pasako.
Bose, subjektai sustojo Tefordo miške.
Ačiū, Kimai. Įsitaisykite ir sekite.
Supratau.
Šan, mes stovime į šiaurę nuo subjektų.
Siunčiu lokaciją.
Gavau. Važiuoju.
Taip, su trupučiu agresijos.
Taip.
Taip ir maniau, kad laimėsiu.
Pyktis kelyje.
Aš taip nesakyčiau.
Paklok man lovą.
Mirštu iš bado.
Juk sakiau. Reikėjo sutvarkyti tada, dabar nebūtų reikėję.
Gerai, matau mūsų vyruką.
- Džei Pi? - Aš dabar…
Džei Pi?
Aš dabar stoviu miško vidury su tikrais uodais ir panašiai.
Taip, bet kur…
- Ką? - Kur yra…
Kas? Aš ne… Džun?
Klausyk, Džei Pi. Vėl kartojasi tas pats.
Žinojau… Jis meluoja.
Dar nepagavau, kas konkrečiai vyksta, bet…
Girdisi tik kas penktas tavo žodis.
- Blemba. - Džun.
- Klausyk…
Nieko nebus. Turim susitikti.
Negaliu.
Gali atvažiuoti? Mums žiauriai trūksta žmonių.
Nusiųsiu savo lokaciją. Palauk.
- Gavau. - Gerai, bet kuriuo atveju,
- mes išsiaiškinsime. - Taip.
- Gerai. - Iki.
Gerai. Iki.
Kažkokia lyg karinė stovykla, barakai.
Gana apleista.
Kas naujo pas tave?
Žinai… Atsiskaityt aštuntam aukštui.
- Tepadeda man Dievas. - Girdi? Bose?
Velnias.
- Nėra ryšio? - Taip.
Šan! Ko taip ilgai?
Ačiū už pagalbą, Kimai.
Kas čia? Bagažinių turgus?
Nebegirdime Bilio telefono, dingo garsas.
- Kaip? - Ar tai įmanoma?
Ryšys prastas. Jis ne ryšio zonoje.
- Šūdas. - Todėl improvizuosime.
Imk. Ką manai?
- Nagi. - Senamadiška.
Garso bandymas.
Eins, zwei, drei.
Nusiramink.
Čia miškas Esekse, ne Berlyno siena.
Nukreipk ir paspausk mygtuką. Susitvarkysi.
Eime arčiau.
Štai. Au revoir, Šan. Au revoir.
Kur tavo striukė?
Nepasiėmiau. O kur tavo?
Kur tavo striukė?
Nebuvo šalta.
Tai kurių galų manęs to klausi?
Kad palaikyčiau… Tiesiog… Eime.
- Kas galėjo pagalvot, kad Bembis… - Geras.
- …bus toks skanus. - Tikrai?
- Žiauriai skanus. - Tikiuosi.
Esi girdėjęs apie prieskonius?
Esi girdėjęs apie dėkingumą?
- Ne, nenoriu. - Ne?
- Gerai, valgyk. - Ne, nenoriu.
- Valgyk. - Dar, Kieranai?
Jam nereikia. Jis jau prisivalgė.
- Eina šikt. Skaudžiai. - Ne tau.
Neteisinga. Tai skaudu.
Taip. Tada perduok.
Nori mano?
Ką turi?
Savo sušiktą maistą siūlyk savo panai.
Jis turi paną.
Nesakė?
- Eik šikt. - Tai tiesa.
Paskambink, jei nori.
- Ką sakai? - Taip.
Turiu jos telefono numerį.
Koks jis?
Koks jis? Nežinau.
Taip, 999.
Ką sakai, biče?
Tavo draugė, taip?
Jis dirba policijai.
Ką? Išprotėjai.
Jis iš proto išsikraustė.
Taip, o tu sušikta žiurkė.
- Taip? - Taip.
Tikrai žiurkė!
- Prakaituoji kaip parštas. - Taip?
- Nagi. - Atšok!
- Ateik čia! - Duok jam!
- Sėskis! - Sėsk.
Tu lik ten. Nė iš vietos, blemba!
Jos vardas Džun Lenker.
Šūdas.
- Kas? - Džun Lenker.
- Kas per šūdas? - Dalstono KNT skyrius.
- Skambink bosui. - Šūdas.
- Skambink greičiau. - Šūdas, nėr ryšio.
Šan?
Šan, kodas raudona, blemba.
Žiūrėkit, štai ji.
- Kas per šūdas? - Turiu jos nuotrauką. Žiūrėk.
Žiūrėk čia. Matai?
- Eina šikt! - Užsičiaupk!
Kas čia?
Aš jos gyvenime nesu matęs, blemba.
- Ne? - Ne.
Dieve mano.
Aš ją mačiau.
Girdėjai?
- Ką? - Čia jo ženklas.
Triskart sukosėjo. Turim veikti.
- Ką darysim? - Ištrauksim jį.
- Prisiekiu, mačiau ją. - Kur matei?
Kai jis pabėgo, kai buvo dingęs, pameni?
Klausyk.
Jie pakars jį ant sušikto medžio.
Šan, mums skubiai reikia
ginkluoto pastiprinimo!
Supratau. Reikalingas ginkluotas pastiprinimas.
- Už kiek laiko bus? - Sako, už 30 min.
- Trisdešimt? - Eina šikt, blemba!
Mes jo ieškojom, ir aš ėjau per butus.
- Kokius butus? - Kaip…
Kaip kurjeris.
Buvau bute, kur slėpėsi Bilis.
Ir šita…
kalė! Klausykite manęs!
Ji įėjo į tą patį butą, kur jis slėpėsi.
- Sutikau ją koridoriuje! - Nemalk šūdo!
- Tylėk! - Jis mala šūdą.
Atsiprašau, ar kas nors supranta, nes aš sutrikęs?
Ji tokia: „Aš čia gyvenu. Ko jums čia reikia?
Kurio buto ieškote?“
- Ji policininkė! - Jis meluoja. Melagis, blemba.
Ta pati moteris!
Kuo paspringai?
Jis vėl duoda ženklą.
- Džei Pi, klausyk, jų ten penki. - Matai?
Jis su arbaletu.
Keista, kad iki šiol tylėjai, Kieranai?
Maniau, ji tiesiog kaimynė.
Taip. Ji…
Vakar pamačiau jos nuotrauką.
- Pamačiau. - Taip.
Nė velnio neaišku, ką kalbi.
Paklausk jo apie peilį.
- Kokį dar peilį, blemba? - Safolko peilį…
Jis jį pavogė iš spintelės!
Ir atidavė policijai, kiek žinau!
Policijai… Bili? Apie ką jis kalba?
Sakau tau, Kosai. Jis žiurkė!
- Kas tau negerai, blemba? - Tai tiesa.
Prakeikta žiurkė!
Jei aš žiurkė, tai kur jie?
Kur ta policija?
Nes jei aš žiurkė, tai, žinokit, visus jus surakinčiau grandinėmis.
Tave ypač.
Aš juk ne tu, taip.
Aš šūdo nemalu.
Aš tikras žudikas.
Aš slapstausi.
Aš Bilis Kidas, blemba.
Ką jūs tokio padarėte?
Veidus išsitepliojote? Taip?
Jūs tik pažiūrėkit į save.
Maniau, čia karas!
Maniau, mes kareiviai.
Kada liausimės žliumbę kaip mažai vaikai ir imsimės darbo?
Kariausim!
Bet aš ją mačiau.
Tylėk!
Žemyn. Pasilenk.
Kas ten?
Štai dėl ko mes čia.
Jis teisus, vyrai.
Policija dabar mane vaikosi, taip?
Užuodė kraują. Tai ką darom?
Turime smogti pirmi.
- Taip. - Taip.
Kol jie dar aunasi batus.
Markai, sveikas atvykęs į mūsų vakarėlį, bičiuli!
- Taip. Sveikas. - Smagu tave matyti.
Eikš.
Viską tau paruošiau…
- Gal gerai. - Šūdas,
čia Markas, mūsų Safolko aikštės žudikas.
- Šan, kiek liko? - Dvidešimt minučių.
- Viskas gerai, Markai? - Taip.
Viską atsivežei? Viskas ten?
Gerai, tai kas nori pasprogdint?
Gal nori užkąst? Dar liko elnienos.
- Vėliau. - Gerai.
Ką jis ten turi?
Sprogmenis.
Taip.
- Kimai. - Septintas subjektas.
Markas, Safolko aikštės žudikas, jis čia, blemba.
Ir savo mašinoje turi sušiktą bombą.
Taip sako. Atrodo, jie…
Nežinau, sprogdins ją čia, sušiktam miške.
- Kur pastiprinimas? - Toli.
Niekam tikę šūdžiai.
Kur mūsų agentas?
Jis su jais.
Kas?
Jis dar gyvas, manau.
Ar mus įrašinėja?
Ne. Čia mano laikinasis.
- Tai ką darom? - Nieko.
Nieko? Ne, aš ne…
Palaikyk ryšį. Gal išsispręs savaime.
Jie testuoja. Užkurk…
Bose?
Leisk man.
Taip, aš moku.
- Taip? - Kad žinočiau, kai reikės.
- Taip? - Taip. Padarysiu viską.
- Kosai. - Kas? Ką? Gerai.
Gerai, Bili Kidai. Eik, bičiuli. Pirmyn.
Parodyk, iš ko esi padarytas.
Dėkis kuprinę.
Ramiai.
Štai taip.
- Gerai, bičiuli. Pasiruošęs? - Taip, pasiruošęs.
Tai sulaikom juos dabar ar ne?
Viskas bus gerai.
Ką darai?
Nesikišk, stebėk ir tylėk.
Taip. Tai bus protingiau.
Gerai. Eime.
Gerai… Grįžkime.
Juk tai sušikta bomba.
Viskas gerai.
Jis mūsų žmogus. O jei susisprogdins?
Prašome palikti žinutę po signalo.
Perrašyti žinutę galite paspaudę groteles.
DŽEI PI LOKACIJA
Labas, čia vėl aš. Kur tu?
Aš šalia tavo lokacijos.
Dabar padėk.
Atsargiai, kaip pieno stiklinę.
Negirdžiu jų, blemba.
Ne.
Ne. Negali būti.
Ne.
Velnias… Šan, radijo ryšys neveikia.
Džei Pi, atsiliepk.
Trauk.
Atsargiai.
Žinai, ką? Velniop.
Po galais, žmogau. Ką darai?
Jis mūsų žmogus.
Džei Pi. Blemba.
Sujunk laidus.
Šitaip.
Kur tu?
Štai numeris.
Pirma išvalai teritoriją, gerai?
Kai pasakysiu, paspausi „skambinti“.
Nieko sudėtingo.
Bili?
- Vyrai! - Bili!
Išvertė Egidija Namavičė