GRČIJA
Mama, bi kavo? –Dobro je, Maria.
Živjo. Kako se ima mama danes? –Premakni ramo.
Živjo, mama. Jaz sem, Toula.
Tvoja hči sem. –Ne. Moja hči je mlada in lepa.
Pojdi delat nalogo. S tvojo mamo se pogovarjamo o vsem.
Mama, se spomniš, da smo rekli, da bo Toula šla na potovanje?
Včeraj sem o tem govorila z vašim očetom.
Vem, da je mrtev. Nisem zmešana. Obiskal me je v sanjah.
Odšla boš v Grčijo na družinsko srečanje v očetovi rojstni vasi.
Tako je. In?
Ker si mu obljubila, da boš njegovim prijateljem dala njegov dnevnik.
Ja! –Tako je.
Mama se je spomnila. –Vidite? Vem.
Lepo, da sva se spoznali.
Šalim se. Vem, vem.
Vse mame se pretvarjajo, da je z njimi vse v redu, da svojcev ne skrbi.
Mami je v ponos, da skrbi za vse.
Zlasti Grkinji, ki rodi, nato pa takoj vstane in skuha večerjo za vse,
medtem ko Grk samo stoji in se razglaša za glavo družine.
Ker smo izgubili očeta, glavo družine, dolgo nismo imeli družinske večerje.
Počutimo se razpuščene, kar je za nas čudno,
ker smo bili prej zlepljeni z znojem.
Tako preživi priseljenska družina. Dela skupaj, drži se skupaj.
Vodi restavracijo.
Ampak ne danes. Odhajam na dopust.
V Grčijo gremo.
Nick kliče. –Toula, saj imaš očetov dnevnik, ne?
Res gremo, ata. Samo od mame sem se prišel poslovit.
S kom se bom peljal? –S Teto Voulo in teto Friedo.
Potovanje brez otrok? Končno bom imel čas zase.
Čeden bom spoznal očetove prijatelje. Urediti se moram.
Mama, barvo za lase! Pod prho moram!
O, Kristus. –Vidiš?
Prvič bomo obiskali Grčijo. Oče se nikoli ni vrnil.
To pač delajo priseljenski starši. Garajo in vse dajejo otrokom,
da lahko odidemo na potovanje, na katerega oni niso šli. Ne zdi se prav.
A oče je prosil, naj grem na srečanje, najdem prijatelje in jim dam dnevnik.
V njem je njegova življenjska zgodba.
Rekel mi je tudi, naj se spočijem, ker sem videti vse bolj stara.
Zato … Dopust!
MOJA OBILNA GRŠKA POROKA 3
Dobrodošli na letališču Chicago. –Živjo. –Paris, prišla si.
Krasna pričeska. Kako je šlo na izpitih?
Razmišljam, da bi ostala doma. –Kaj? –Ne. K Bennettu boš šla, ko se vrneš.
Ne, ne, ne. To je končano. –Saj res, Roscoe je novi.
Ne, Aristotle. Teta Voula vaju je povezala.
Ja, zato je tudi tega že konec. To poletje bi rada študirala.
Pozabi malo na popolno povprečje. Preveč zahtevaš od sebe.
V Grčijo gremo. Za pappouja!
"Povej katerokoli besedo, pa ti bom povedal, kako izhaja iz grščine."
Načosi.
Družina se je prišla poslovit. –Vsi? –Ja.
Piše "največ 20 ljudi".
To je šest Grkov. Potegnite trebuh noter. –Sem že.
O, fant. –Prigrizki. Odkar so te odpustili, si jih ne moreš privoščiti.
Upokojil sem se. –Grk se upokoji en teden po smrti.
Dober štos. Daj. –Kaj je to?
Lokal. –Moji otroci delajo. –Naročila sem govedino. –Jaz pa ribe.
Skrbite za mamo. –Bomo.
Dobri sorodniki ste. –Ja, sem. –Iti moramo.
Adijo! Adijo!
Let 204 za Atene. –So vsi Grki iz Chicaga na tem letalu?
Vsi, ki greste v domovino, sedite.
Veliko družinsko potovanje.
Teta Voula. Jaz sem glavna. Meni boste poročali. –Kaj …
Našla sem bikinke iz leta 1972.
Kdo hoče souvlaki? Domač je. Sama sem ga spekla.
Kličem Souvlakija. Je na letalu kdo po imenu Souvlaki?
Vzemi oko, da te bo varovalo.
Veš, da ne verjamem v grški vudu. –Zato si še vedno samska.
Odkrili smo, da smo v sorodu z Aleksandrom Velikim. –Jaz tudi.
Počakaj malo, Ian. Kam greš? Tvoj sedež je zadaj.
Tukaj bi se radi zabavali. –Saj sem zabaven.
Kdaj? Ni važno, Ian. Poskusil bom malo zaspati.
Veliki gumb.
Gospe in gospodje, govori vaš kapitan. Sedite in se pripnite, prosim.
Vzleteli bomo. –Dobro. Moj tajnik je prišel.
Družinski dokumenti. –Družina.
Paris.
Aristotle, kaj pa ti tu? –Nisem vedel, da boš tukaj.
Teta Voula me je najela za pomoč. Nisem vedel, da boš zraven.
Saj res, poznata se. –Kakšno naključje.
Prijeten Grk je. –Bila sta na krasnem zmenku.
Ni ga več poklicala. –Zakaj ta družina ne spoštuje, kaj se je ne tiče?
Ne daje mi prostora. –Imela ga boš. Pozabi name. Niti videla me ne boš.
Lahko zamenjava? –Ne. Sedi.
Pobotajta se in poljubita. –Aristotle je.
S Paris moram zamenjati sedež. Moram …
Pusti, naj sama razčistita.
Paris teži še nekaj drugega. –Nikar. Ne tiče se naju.
Kako sva si različna. –Sedite, sicer ne bomo šli v Grčijo.
Sedite. Sedite.
Dobrodošli v Atenah.
"Coppertone", z grškimi črkami. Mislim … O, fant.
Zakaj nismo prišli že prej?
Pozdrav vsem, ki jih še ne poznam. Jaz sem Aristotle.
Rent-a-car je tam. –Mislim, da je tam. –Ne, tam je.
Rekli so, naj gremo … –Prišli ste! Portokalosovi ste.
Poslala sem vam vabilo.
Jaz sem županja vasi vašega očeta. Dobrodošli na srečanju.
V sorodu smo.
Ded vašega deda je bil poročen s svakinjo sestre moje praprababice.
Sestrična! –Bratranci!
Jaz sem Victory. –Jaz sem teta Voula. Tvoja najljubša teta bom.
Frape. Ledena kava po grško.
Hvala. Imaš brezkofeinsko?
Sopa, zdaj si v Grčiji. –Pokusila jo bom.
Kaj je zdaj to? –Kaj pomeni sopa? –Nekaj takega kot "tiho".
Pomeni "jezik za zobe".
Avto je tu. –Pridi, Aristotle. –Jaz bom spredaj. –Ne!
Pridi. –Gremo, družba.
Te Aristotle ne moti? –Pusti me živeti po svoje.
Sestrična, ti vozi.
Nisem še bila v Grčiji. –Usmerjala te bom. –Pristaja ti, mori.
Victory!
Koliko ljudi bo na srečanju? –Daj, glasbo potrebujemo.
To pesem obožujem. Številka ena je. Najboljša. Vsi pojte!
Toula, naravnost.
Atene. –Imamo čas za postanek? –Ne.
Toula, levo.
Stari Partenon. –Bomo danes šli tja? –Ne.
Olimpijski stadion. –Bi lahko … –Ne.
Še kratka plovba do otoka.
Se otok vidi od tod? –Ne.
Ne upočasnjuj, zamudili bomo trajekt. –Je tisto plaža?
Lahko gremo plavat? –Ja.
Plavat gremo! –V vas moramo. –Sopa.
Hitro, sicer bomo zamudili trajekt. –Prav.
Pridi, Toula.
Ustavi, dovolj.
Kot bi se vrnili v preteklost.
Moja hči je dvakrat ločena.
Moj sin je gej. –V redu.
Zato razumem alternativni življenjski slog.
Všeč mi je tvoj modni stil. Rada nosiš moška ali ženska oblačila?
Oboja in nobena. Pa ti? –Odvisno od dneva.
Všeč si mi. –Vsem sem.
Že vse življenje imam kost v kolku.
Ven štrli kot zobotrebec v olivi.
Potipaj.
Oljčni nasadi!
Pridelek obirajo ljudje iz različnih držav.
Tudi nekateri iz naše vasi, ker naši nasadi nimajo vode.
Ampak pripeljala jih bom nazaj.
Ja. Ker imam rada našo vas.
Rada imam Grčijo. Številka ena je. Najboljša.
To je to. Očetova rojstna vas.
Vsi ven!
ŽUPANJA
Slikajmo se za mamo. –Tukaj smo. –Pripravljeni?
Teta Frieda, držim ti vrat. –Vleci, vleci. Visoko. –Vrat?
Tako. –Prepustite meni. Sprostite ustnice.
"Jezna sem na fotoaparat." Zdaj pa to odpihnite.
Odpihnite.
Supermanekeni. Enkratno. Številka ena. Najboljši.
Poslala bom mami. –Jaz grem počivat.
Victory?
Kje je Victory? –Vsaka vas ima skrivne prehode. Kot labirint je.
Zaradi stoletij napadov in vojn. Z mano.
Sem gor. Sem.
Pridite, pridite. Ne, sem.
Kje so vsi? –Mogoče delajo.
Ne. Nekaj slabega je. –Kristus!
Kdo ste? –Draga gospa, oprostite nam …
Zakaj ste prišli? –Na srečanje.
Iz Amerike smo. Portokalosovi.
Portokalosovi? Si hči Constantinosa Portokalosa?
Ja.
Kaj je rekla? –"Za dlako je manjkalo, da bi bila tvoja mama."
Nisem vedela, da je dedova vas tako lepa. –Ne govori o tem.
Smolo prinaša. –Ni odprtih restavracij ali hotelov.
Pojdimo tja, kjer sva s tvojo mamo odraščali.
Na Mikonosu se znajo zabavati.
Lahko gremo na Mikonos? –Prišli smo na srečanje.
Potem pa gremo pit? –Koliko je staro to drevo? –Naj vidim.
98 let in sedem mesecev.
65 cm na prsni višini, pomnoženo s premerom.
Dendrokronologija. –Grška beseda.
Oče je omenjal ta trg.
Tu se je igral s prijatelji. Thanasisom, Dimosom in Georgeem.
Tvoj ded je govoril o vodnjaku z vodo s hriba.
Ženske so polnile vrče. –Samo eno smo videli. –Katero?
Bila je jezna. –Kdo je jezen? –Kristus! Od kod se je vzela?
Pozdravljen, Constantinos. Lepo, da se spet vidiva.
Zdravo, ampak ne. Jaz sem Nikos Portokalos.
Constantinov sin. Oče je konec lanskega leta umrl.
Veste, katera hiša je bila njegova? –Ni je več. Požar.
Pridite. Sledite mi po temačni ulici.
Kul. Da nihče ne bo našel trupel.
Jaz sem Alexandra. Juho kuham.
Ja, tukaj se konča. –Pojdi po jajca.
Stole. Posodo.
Teh dveh nihče ne hrani.
Jejta, jejta. Zato ona nima prsi, on pa ne kola.
Ne, ne. –Hvala. Je že dobro.
Kaj … Hvala. –Kaj zagrabi tvoj mož?
Vsak mora imeti ljubezenske ročaje. –Hrano voham.
Ne govori o njej. Smolo prinaša. –O, moj …
Dobrodošli. –Moja pomočnica Qamar.
Z mano živi. Kot hči mi je. –Živjo.
Sirota je. Iz Sirije. Pozdravite jo. Nismo ksenofobi.
Grška beseda. –Ja, vemo. Grki smo.
Živjo. –Živjo. –Živjo.
Prijateljica. Živjo. –Živjo.
Študiraš … A, filozofijo. –Ki so jo izumili Grki. –Tudi to vemo.
Ja. Pa ti? –Kemijo. –Prinesi kruh. –Lepo.
Nekaj imam zate. Upam, da ti bo všeč. –Peče! –Nisi še nikoli segel v ogenj?
Lepo. –V moji kulturi se obdarujemo.
Kje si dobila to? –Županja je poslala.
Kdo? –Victory.
Samo ena oseba je glasovala. Victory. Zato je ona županja.
Zmaga je zmaga.
Kaj si naredila? –Tako hočem oživiti vas.
Vse, ki so se pred leti odselili, sem povabila na srečanje.
Spomnili se bodo, kako lepo je, in se preselili nazaj.
Vas bo spet cvetoča. Vidite? Dobra županja sem.
Koliko ljudi živi tu? –Veliko. –Šest. –Šest je veliko.
Kdo je prišel na srečanje? –Vi. –In? –Vi.
Čakaj. Daleč smo prišli, da bi tastovim prijateljem
dali nekaj pomembnega.
Zdaj pa praviš, da ni nikogar? –Oči! –Ni katastrofa, enkratno je.
Brez skrbi. –Za nami je dolg dan.
Poklical bom taksi. –Tudi vaška taksistka sem.
Ampak ne. Vsi boste spali v največji hiši v vasi.
Zdaj nihče ne živi v njej. –Ne, v hotel bomo šli.
Če naju hočete užaliti …
Z veseljem bomo ostali.
Ni wi-fija.
Stopnice so polomljene. –Ni drugih spalnic.
V očetovem otroštvu so vsi spali skupaj. –Ja.
Družba, zabavno bo. –Družinski pižama žur.
Iz grškega jogurta lahko naredim obrazne maske. In klistir. –Ne, hvala.
Iz navadnega ali z okusom, teta? –Vedno izberi sadnega.
Če hoče prostor, to ne pomeni, da se bolj trudi. –Nisem sluzavec.
In ona ne mara piflarjev. –Piflarji zmagujejo, Aristotle.
Ste bili vi piflar? –Ne.
Ženske samo hočejo, da jih slišimo. Veliko nas lahko naučijo.
Ko pa se poročiš, te poskuša zadaviti v spanju.
Uspelo nama je! –Zakurila sva. –Uspelo je!
Krasno je. –V redu. –Takole.
Dobro, tako. Teta, zakurila sva.
Uspelo nama je. –Bravo, Niko, Aristotle.
Zelo možato. Ampak ne hvalita se, to prinaša smolo.
Ne prekrižaj nog v cerkvi, smolo prinaša.
Ne podari prazne denarnice, smolo prinaša.
Ne norčuj se iz tet, smolo prinaša.
Ian. Ian! –Kaj? Kaj je?
Moški je bil.
Tamle. Moški. –Kakšen je bil?
Nisem ga dobro videla. Čeden, prodornih oči.
Čeden? –Ja. Tamle je bil.
Seksajta na veliko noč kot vsi.
Lepo je. A koga zebe? –Ne, zato na nikogar ne vpij.
Bilo je nepozabno. –Saj sem že kdaj vpil. –Sopa.
Ni to, kar smo pričakovali, ampak prišli smo v Grčijo.
Ja, dobro je.
No, v Mižale. –Nisem utrujena.
Mama, spila si deset frapejev. –Nič mi ni.
Spat, ja.
OBVESTILO O NEZADOVOLJIVEM ŠTUDIJSKEM NAPREDKU
V najboljši plesni klub gremo. –Je blizu? –Ne.
Pijačo potrebujemo. –Dobrodošla. Vzemita.
Christos! Qamarin fant. Njegov oče hoče, da se poroči z Grkinjo.
Zato sva skrivaj par. –Skrivnosti so potrata časa.
Jasno povej, kaj hočeš. –Jaz bi rad plesal.
Torej …
Ne, ne. Ne, ne, ne. V bistvu ga sploh ne poznam.
Pristala bosta skupaj. –Kaj?
Do takrat uživaj v plesu. –Ti pa zapleši z mano.
No …
Čudno se je obrnilo. –Žal mi je … –Ne, ne. Meni je žal.
Za mano je težko leto. –Ni treba razlagati.
Nikoli. Samo izkoristiva preostanek počitnic.
V odročni grški vasi, kjer živijo duhovi in jeza. –Dajva.
Daj. Daj, no.
Kaj … Kaj je? Kaj se dogaja? Počakaj, kaj je?
Victory! –Šic!
Mislila sem, da je mož vstal od mrtvih.
Nekdo me je zbudil z glasnim avtom!
Je odšla? –Odlična novica. Prijateljičin ded je prejel vabilo.
Mrtev je.
Očetovi najboljši prijatelji. Thanasis, Dimos in George.
Poznam jih.
Še živijo tu? –Ne. –Kako naj jih najdemo?
Prišli bodo na srečanje. –So ti povedali, da pridejo? –Ne.
Aristotle, po živež.
Kako je šlo?
Poglej.
Od kod se je vzela?
Ročno izdelani čevlji in denarnice. –Veliko mesto.
Nakupovala bom do onemoglosti. –Sveže lubenice. Poglejte.
Nesi. Pridi sem.
Sem.
Z malo sreče nekdo pozna očetove prijatelje.
Torej bom dobila najboljši sir in najdebelejši fižol, ne? –Seveda.
Hvala. –Mi kupimo od njih, oni nas obdarujejo. –Hvala.
Dobro je. –Veste, kam so se odselili ti možje?
Iz Vrisija. –Ne. Pijte.
Ponoči nisem spala, ne smem tako piti. –Ne skrbi. Dama se nikoli ne napije.
Poznate te može? Veste, kam so se odselili? –Pijte.
Najlepša hvala.
Pijte. Na zdravje.
Bi malo mokrega sira? –Seveda. Je kje prha? –Tamle.
Voda ni topla. –Nič hudega.
Živjo, Victory. So se očetovi prijatelji oglasili?
Kot županja obljubim, da niste pripotovali zaman.
Kmalu bodo prišli. –Kje je najstarejše drevo tukaj?
Je v oljčnem nasadu? –Vprašaj Alexandro. –Ne.
Je kul, ne? –Ja, je. Mimogrede, če potrebuješ prho, je tamle. –Hvala.
Izberi, katera bo za večerjo. –Hvala, vegetarijanec sem.
Ne.
Kako pridem do morja?
Hvala.
Živjo, teta.
Je to spomenik? –Ja. Toliko vojn.
Oče nikoli ni govoril o tem.
Da je preživel tista leta, ga je okrepilo. Ničesar se ni bal.
Taki so grški moški.
Skrij se. –O, bog.
Daj prostor.
Povprašal bom. Vzemite.
Pijte! –Ne skrbi. Dama se nikoli ne napije.
Mama nikoli ni spila več kot požirek vina pri obhajilu. –Bili sta žejni.
Žužka sem pogoltnila.
Pridi.
O, Paris. Dobro. Tukaj so!
Victory, razdeli. –Hvala. –Alexandra, to je za vas.
Še zate. –Živjo. Spet sem videla tistega tipa.
Katerega? Si pila?
Ja. Tistega čednega, ki je bil sinoči pred oknom.
Danes sem ga videla. Po svoje je čudno.
Poslušaj, bi se šla mečkat v kokošnjak? –Kaj?
Potrebujem sladkor za bougatso.
Ej, Toula. Bo družinska večerja?
Ja. –Lepo. Si našla očetove prijatelje?
Kmalu. –Poslušaj me, našla jih boš.
Prav? Našla jih boš. –Ja.
Dobra kuharica si. Jaz tudi. Mogoče še boljša.
Tukaj.
Pojdi. Pojdi.
Povabimo vseh šest vaščanov. Vprašala jih bom.
Kuham! Oblecite hlače na elastiko!
Ja.
"Jezna sem na fotoaparat." Zdaj pa odpihnimo.
Supermanekeni. Enkratno! Številka ena. Najboljši.
Zakaj se še nisi zmigal? –Odločila sva se, da bova prijatelja.
To se odločiš takrat, ko odkriješ, da hodiš s sestrično.
Družbo bomo dobili. –Pijana si. –Ti si.
To je on.
Moški od sinoči. –Pozdravljeni. –Zdravo.
Alexandrin sin. –Zdravo. Me veseli.
Alexandrin sin. Skrivnost je rešena.
Zakaj te gleda? Zakaj se smehljaš? –Saj se ne.
Ja, pa se. "Čeden je." Tako si ga opisala. –Res? –Ja.
Ne smem gledati čednega moškega, ki ga očitno privlačim?
Tvoj brat sem.
Sopa.
Brat? –Ja. –Torej te Toula ne privlači?
Nick. –Razumem. Čakaj … –Kaj se dogaja?
Preden je tvoj oče odšel iz vasi in spoznal tvojo mamo, sva bila par.
Ni vedel, da imava sina Petra.
In to je moj sin Christos. –Zdravo.
V redu.
Noro!
Ljubi bog.
Ja, družina. –To breme ste nosili sami.
Hotela sem, da ostane skrivnost. –Skrivnosti so potrata časa.
Nazdravimo resnici.
Ja. Qamar in Christos sta par. Ja.
Kaj?
Nisva hotela, da tako izveš. –Ne mislita slabo o meni.
Zaljubljena sva.
Kdo bi bougatso?
Jaz bom grižljaj. –Pametno. –Ja.
Ja. Ja, oprostite. Veste, kje živi zdaj?
Ne oče, ded. Ja. Povejte mu za srečanje.
"Dobrodošli na srečanju." Konec tedna bo. Bo kdo prišel?
Vse bo enkratno. Kot sinoči. Odlična zabava.
Bila je polomija. Po tvoji krivdi, zaradi tvoje zdravice.
Zato sem zabavna.
Kako je s tvojo glavo? –Kot da je pretesno privita.
Kaj prirezuje? –Kaj misliš? –Zgoraj ali spodaj?
O, fant. –Toula, Peter je besen, ker Qamar ni Grkinja.
Jaz nisem Grk, pa se je dobro razpletlo. –Se je res?
Še en brat. Čisto mi je obrnilo glavo.
Ja, mojo tudi nosi veter.
Presenečena sem, ampak tudi nisem,
ker me nič ne preseneti.
Ne sledim ti več.
Toula, naj mami poveva za Petra? –Ne.
Boš sestri povedala za sina njenega pokojnega moža?
Frieda, poznaš me. –Oprosti. Vem, da ne opravljaš.
Ne opravljam, čenčam. Sem jo že poklicala.
Toula, tvoj telefon.
Athena kliče.
Živjo. –Živjo. Brata imamo?
Mama je tukaj. Povedala sva ji za Petra.
Zdravo. –Živjo, mama.
Torej je imel vaš oče sina, za katerega ni vedel?
No, tega je že davno.
V tej družini je vedno prostor za več ljubezni.
Povejta Petru, da komaj čakam, da ga bom srečala.
In pozdravita njegovo mamo. Stavim, da ji je ime Alexandra.
Ja, je. –Vaš oče je govoril v spanju.
O čem smo govorili? –Živjo. Jaz sem, Nick. Tvoj sin.
Vem, vem … Vem.
Rada te imam, mama. V redu je. –Rada te imava.
Se še slišimo. –Adijo.
V redu je. –Ja.
Po vašem receptu kuham.
Premalo mizithre.
Hudo, poglejte to. Super. Vroč sir! Vroč sir!
Številka ena. Najboljše.
Od tu naprej ločimo olive in listje.
Zakaj je vaški vodnjak suh? –Plaz je zasul potok.
Ne začenjaj, ga bom že odkopal.
Dajmo, dajmo.
Ja. Ne. Ne! –Ne, ne.
Moj sin … Izgubil je mamo, ampak je ostal močan. Pameten fant je.
Diplomiral je iz trajnostnega kmetovanja.
Ta država potrebuje njegove možgane. On pa zapravlja čas s tujko.
S tujko! –Pojej kaj, Peter. Bolje se boš počutil.
Veš, kje je najstarejše drevo tu? Moj oče …
Najin oče je govoril o njem. Da je sedel pod njim in sanjal.
Veš, kje je? –Ne. Vprašaj mojo mamo. –Ne.
Je tvoja glava še zmečkana? –Ja.
Sprehodi se z mano. K menihu grem. –K menihu? –Ja.
Ne morem. Res moram poiskati očetove prijatelje.
Živjo. –Ej. –Zdravo.
Oprosti za sinoči. Pozabila sem, da je v alkoholu alkohol.
Da bo jasno, nisi me privlačila. –Ja, ja, razumem.
No, to je bilo očetovo.
Dnevnik, ki ga je pisal od odhoda v Ameriko.
Misliš, da so vabila prišla tudi do starejših, ki živijo drugje?
Ne. Nehaj se truditi. –Še naprej bom povsod iskala.
Hvala, Toula. –Veš, da.
Adijo. –Adijo. Tukaj. Vidiš?
Veliko otrok imaš. –Niti eden me ne posluša.
Ampak se prilagajam in učim.
Drevo, ki se upogne, je močnejše od drevesa, ki se zlomi.
Mislim, da rek gre: "Drevo, ki se ne upogne, se v vetru zlomi."
Ne. Mislim, da je: "Brezvetrno drevo se zvije od zloma."
Kaj je brezvetrno drevo, zaboga? –Kako to misliš? Daj, no.
Brezvetrno drevo se ne premakne. Kot trmast grški oče.
Slaba prispodoba. –Pomeniva se o tvojem sinu.
Upam, da vam je v Grčiji lepo.
Žal mi je, da ne govorim več grščine. Znam pa reči efharistó. –Zelo dobro.
Vse tole so nam dali. Rad bi podaril vam, če dovolite.
Seveda.
"Prepodarjanje" je grška beseda. –No, vidite.
Če bo Victoryjin načrt uspel in se bodo ljudje vrnili,
bova s Qamar imela ekološko kmetijo in izvažala pridelek po svetu.
Tak je najin načrt za življenje.
Kakšen pa je tvoj?
Upam, da bom dobil drugega sostanovalca.
Ta mi krade ustno vodo in zobno nitko, zato mi gre na živce.
Paris? Vskoči.
Ravno sem se spomnila, da zdajle nočem biti tu.
Bedna sem.
Ne morem narediti edinega, kar me je oče kdaj prosil.
Veliko je zahteval od tebe.
Je res, ne?
Vsak ljubi dan. –Ja. –Bog se usmili, ogromno.
Ampak tole je pomembno. Obljubila sem mu.
Za nama je težko leto, kaj? Oba najina očeta.
In zdaj imam še enega brata.
Moja mama.
Težko je. Sprašujem se, kako se počuti. Kako … Jo je strah?
In nekaj se dogaja s Paris. –Ne, ne, ne. –Moraš … –Kaj piše tu?
To? Siros, otok nedaleč od tod. Kje si to dobil?
Moj prijatelj menih mi je dal. Seznam starejših odseljenih ljudi.
In kam so se odselili. –Kaj? –Vse je napisano.
Thanasis, Dimos in George.
Neizmerno te ljubim. Moram poklicati Nikki.
Menda imaš seksi starejšega brata. Kako je na srečanju? –Ni ga.
Vsi Gusovi prijatelji so se odselili. –Thanasis Papagianopoulos na Siros,
Dimos Ginakes na Paros, George Diacos na Rodos.
Nikki, ti si bila lani na Sirosu, ne? –Ja, ja. Poznam Siros in Paros.
S Patrickom sva obiskala pet otokov. –V redu. Bi lahko poklicala naokrog
in poskusila najti koga, ki bi te tri može obvestil o srečanju?
Seveda. Vem za vsaj osem ali devet ljudi. Malenkost.
Prepusti meni in Angelu.
Prav … Prav, adijo.
Ti si to naredil. –Ja.
Let 235 za Atene.
Mislite, da bo še kdo prišel na srečanje?
Teta, lahko prestavimo polet in še ostanemo?
Ne, leteli smo na točkah.
Oči! Bi lahko … Prosim, bi spoštoval mojo zasebnost?
Pridi sem.
Poglej ta razgled. –Čudovit je.
Moj oče je odraščal z vsem tem, ampak brez hrane.
Ustvaril si je dobro življenje. Garal je. –Zelo.
Ne posnemajva ga.
Nikoli nisva šla v Grčijo. Nikoli si nisva vzela pravega dopusta.
Morala bi uživati. Biti na dopustu.
Nikar. –Zabavajva se, dokler se lahko. –Še enkrat bom poklicala Nikki.
Ej. –Živjo! Si našla očetove prijatelje? –Ne skrbi.
Iti moram.
Dobrodošli v Atenah. –Zdravo.
Trnec ali karbidov let?
Karbidov let.
Odhod za otok Siros.
Prispeli smo na Siros. Izkrcajte se na zadnjem delu trajekta.
Lani sva žurirala. –Nikki!
Nama lahko pomagaš najti Thanasisa Papagianopoulosa?
Star je okoli 80, po rodu iz Vrisija.
Našla ga bova. –Ja.
Dobrodošli na Parosu. Izkrcajte se na zadnjem delu trajekta.
Angelo piše. –"Ne skrbi, uredila bova."
Vse bo v redu. Dnevnik boš dala očetovim prijateljem.
Ja. –Nekaj se dogaja s Paris, ampak naj sama reši. –Ne.
Thanasis?
Našla ga bova.
Si pripravljen za srečanje v soboto? –Victory, nikogar ne bo.
Ja, bodo. Zabava bo.
Dobro. Ker se bova s Qamar poročila. –Kaj?
Enkratno!
Poroka bo v soboto. –Srečanja ne bo?
Ne vem. –Zdaj moram povedati mami. –Ne.
Grška mama pozna samo dva občutka.
"Neizmerno te imam rada" in "zakaj me nimaš tako rad kot jaz tebe".
Od kod se je vzela? –Pridi. –Dovolil boš, da se vzameta?
Begunka je.
Z vsem spoštovanjem, babica, priseljenka je.
Kot Ukrajinci, ki jim daješ hrano.
Kot ded, ko je šel v Ameriko. –Prikrival si družini.
Kaj je smešno? –Res ste grozljivi.
Tudi Ian in jaz sva nekoč prikrivala staršem.
Kot vi svoji družini.
Pustil sem službo in se dva tedna pretvarjal, da hodim tja.
Jaz sem kadila. –Padla sem prvi letnik kolidža.
Zmagala si. –Kaj?
Počakaj. Padla si? Zaupala sva ti, da si šla na NYU, pa si zamočila?
Kaj se je zgodilo? –Svoboda po strogi vzgoji,
pa je preveč žurirala. Se zgodi.
V avtu sta se mečkala kot jazbeca,
ki trgata paket piškotov. –Teta Voula.
S Takijem sva se tako poljubljala, da imam še zdaj razpokan obraz. Potipaj.
Zdaj moram poklicati dekana. –Ne, sama bom rešila. –Kot sem jaz.
Za poroko ne potrebujeta mojega dovoljenja. –Poročila se bova.
Dovolim.
Zdaj smo družina. Po videzu si kot Grkinja.
Vi pa kot Sirka. –Vsi skupaj, pojmo!
Naj sama reši.
Točno to sem rekel. –Res? –O, fant.
Kaj si naredila? Pusti podrobnosti, samo ena me zanima.
Delo nas čaka. Christos, teti, z mano.
In Toula … Toula, ti … –Jaz si bom vzela dopust.
Ja? –Ja. Dajva!
Ja. Pojdita in bodita poskočna, jazbeca.
Pozneje bova pomagala. –Vse mi povej.
Čudovita si.
Zdaj bo šlo.
Thanasis Papagianopoulos? Veste, kje sta Dimos in George?
… da bom zmogla. –Zakaj si čutila potrebo hoditi na zabave?
Ker še nikoli nisem bila na zabavi.
Kaj počneš, Nick? –Nič.
Je to najstarejše drevo?
Ja.
Toula se je vrnila. Ne povej ji, ubila me bo.
Verjetno sem prekršil zakon, ko sem prinesel žaro …
Lahko čuvaš skrivnost?
Ne.
Peter.
Peter!
Toula. Slišal sem, da si se vrnila. Poglej.
Zdelo se mi je prav, da veš.
Kaj počneš? –Ne morem povedati, ker boš rekla ne.
Teta Frieda.
Kako je pa on prišel sem? –Nick.
Veš, kaj naklepa moj brat?
Ne zahtevam, da opravljaš. –Dobro. Ni opravljanje, ampak dejstvo.
Ko je oče umrl, je tvoj brat vprašal, kaj je potrebno za pokop v Grčiji.
Koufeto ti bom dala pod blazino, da boš sanjala o bodočem možu.
Nehaj z vudujem. Grški otroci lahko počnejo še kaj drugega,
kot da se poročijo in delajo male Grkce. –Nekateri jih.
In njihovo odločitev spoštujem. –Kaj boš naredila glede kolidža?
Lahko preskočimo to temo? –Ne, ne delamo tako.
Vpijemo in kričimo.
Z grožnjami in vlivanjem občutka krivde skupaj najdemo rešitev.
Mislim, da nisva dovolj kričali.
Verjemita, nič slabše se ne bi počutila, kot se že.
To ni obrok.
Pridi. Spekla sem kozlička.
Vsi poslušajte teto Friedo. Dajmo, moramo odstraniti skale.
Prinesi vrv sem.
Obneslo se bo. Pripravljeni smo.
Vlecimo! –Kje je žara? –Skrita.
Saj bo šlo. –Odstranimo še zadnje skale.
Vlecimo! –Še vlecimo, še vlecimo.
Tecimo! –Tecite!
Ja! Ja!
Končno smo pripravljeni za poroko. –Čakajte. Ne bi morali sneti tega?
Sopa.
To je sirski dabke. Vsi skupaj …
Vsi posluh! Po ženina boste šli z mano sem.
Z Aristotlom in Paris pa pojdite tja po nevesto. Dajmo!
Victory! –Sem!
Čedna si, mori.
Prišli smo na srečanje!
Kdo je to? –Nekoč so živeli tukaj.
Prišli so na srečanje.
Uspelo mi je.
Bratranec! –Sestrična! –Bratranca!
Hotela si, da najdem može. Našla sem vse.
Kaj si naredila? –Kaj pa ti tu?
Thanasis, Dimos in George?
Vsi skupaj! Sem!
Zdaj pa tradicionalni grški ples. –Vsi moški, zaplešite hasapio!
Vse ženske, pridružite se nam za tradicionalni sirski samah.
Victory!
Sinoči si sanjala o Aristotlu.
Kako veš? –Koufeto sem ti dala pod blazino.
Grški vudu.
Zakaj ne plešeš? Držal ti bom torbo.
Koliko veš? –Vse.
S kompletom za nevtralizacijo pepela
si hotel očeta pokopati v Grčiji.
Ne, ne. Zraven njegovega najljubšega drevesa, da bi zrasel v oljko.
Notri so semena. Pol žare bi vrnil mami.
To ni tvoja odločitev, mamina je.
Veš, da ne more več sprejemati takih odločitev.
Težava je, da nimamo več glave družine.
Ne reci tega. –Pravim, ker bi morala biti ti.
Jaz? –Ja, ti. –Athena je najstarejša.
Athena ima šest otrok. Odločila sva se, da imaš ti čas za to.
Prav, potem bi moral biti Peter. –Tudi on je preveč zaposlen. Ne.
Določil bom. –Določil boš? –Ja.
Pripeljala si nas v Grčijo. Knjigo si dala očetovim prijateljem.
In … No, zdaj si glava družine. –Nick.
Ti si očeta pripeljal nazaj v Grčijo.
Sem. –Zato si ti glava družine.
Sva lahko oba? –Prav. –Boš pripravljala družinske večerje?
Ne sama. Pomagal boš kuhati. –Bom. –Potem pa prav.
Veš, mama se včasih spomni, čeprav samo za nekaj trenutkov.
In to je dovolj, ne?
Ja. Je.
Nick, ta komplet je za kremirane hišne ljubljenčke.
Ja, zdaj vidim psa. Mislil sem, da je grm.
Pes je. –Podoben je grmu. –Ja.
Veš, kaj? Prav imaš.
Imam?
Bi plesala?
Aristotle, nočeš hoditi z mano. Sesuta sem.
Zdaj veš, zakaj ti vse leto nisem odgovorila.
Ker sem žurirala. Jaz, popolno, prijetno grško dekle. Zamočila sem.
Rada bi bila uspešna na študiju. Tak je moj načrt.
Filozof Aristotel je rekel:
"Učenje uma brez učenja srca ni nikakršno učenje."
Grk si do obisti. –Pridi.
Moram narediti red v življenju. Pojdiva na zrak.
V redu je.
Takole predlagam.
Lahko greva počasi?
Ja. Lahko mi pošiljaš sporočila. –Prav. Mogoče ti jih bom res.
Nobenih otrok, dokler ne diplomiraš in staršem kupiš hiše.
Grške tetke. Boljše od aplikacij za zmenke.
Ne bodo ostali. –Vem.
Razmišljala sem.
Priseljenci, ki so tukaj, bi lahko živeli v teh praznih hišah.
Mogoče si pa res dobra županja. –To!
Rekla sem mogoče.
Sem dobra županja, ne? –Številka ena. Najboljša.
Hvala ti za vse.
Sestrična.
Živjo!
Mislim, da je oče vedel, kako nujno moramo oditi na to pot.
Da bi se povezali in si pomagali skozi spremembe, ki jih prinaša življenje.
Odšli smo na srečanje, da bi očetovo zgodbo prinesli njegovim prijateljem.
Nismo vedeli, da se bo del njegovega življenja vrnil z nami.
Ej, Ian. Kje si? Ne vidim te. –Tik za tabo. Obrni se.
Kje za mano? Še vedno te ne vidim. –Mogoče nisi ti. Pomahaj.
Maham. –Skači.
Gneča je. Oglašaj se kot osel.
Glasneje.
Zunaj si, ne? –Rekel sem, da sem zabaven.
Verjetno nikoli ne bomo vedeli, kdo je zdaj glava družine.
Zato se bomo o tem prepirali. Glasno.
Dejstvo pa je, da ni važno, kdo je glavni. Da smo le skupaj.
Počakajte. Pojdimo po mamo, potem pa na družinsko večerjo. Toula bo kuhala.
Reci. –Oblecite hlače z elastiko.
Ja, zlepljeni z znojem.
Pustite me!
Prevod in priredba Vesna Žagar
Tehnična obdelava metalcamp (DrSi Infire)