Corre!
Veus? Tot ha sortit bé.
Jo també vull una lletra.
EL SUPERPROFE
ESCOLA POLSEGUERA
EL MENJAR PORQUERIA ESTÀ PROHIBIT A L'ESCOLA
Res de menjar porqueria.
Ho tens tot?
Tot el que volíeu. Cucs de formatge, caramel·lets i batut doble de xocolata.
Batut doble de xocolata? Jo volia el triple.
Sí, però millor que no. El triple és massa per a tu.
Teniu el que us he dit?
Perfecte. Genial! Gràcies.
Vigila amb la targeta del laboratori de ma mare.
Tranquil! Només agafaré eines
per muntar un dispositiu per salvar el futur.
Bé, el meu futur, perquè vosaltres no voleu ajudar.
I avui és dia de tacos.
El triple no és massa per a mi.
Llet amb xocolata, cucs de formatge i un caramel·let amb nata.
Ja deia jo que sentia olor de sucre.
Llegeix les normes!
"Res de menjar porqueria a l'escola."
SALA DE PROFESSORS
M'encanten els snacks confiscats.
Se'm fa la boca mel amb tant de caramel.
I a mi. Hi ha batut triple de xoco...?
El triple és massa per a tu!
- Ho veus, Max? - Sí, la profe posa els peus a la taula.
No, la caixa de snacks confiscats!
¿Com pot ser que prohibeixin que els alumnes en mengem,
però ells ho facin a la sala de profes,
que és a l'escola?
Max, ja n'hi ha prou d'injustícia.
Organitzaré un assalt a la sala de profes per alliberar els snacks.
Però no ets un professor! No pots entrar-hi.
Si t'enxampen, t'expulsaran. O pitjor!
No m'expulsaran, Max.
El papa té un pla.
Per què et dius papa a tu mateix?
D'acord, aquest és el pla.
Primer, tu et quedes fora i vigiles.
Després, jo entro i agafo els snacks.
Ja? Això és tot?
M'ho imaginava més complicat si has fet un mapa.
Recorda el pla.
Espera, quin era el pla? Repassaré el mapa.
Dolços!
Batut de xocolata triple!
"El triple és massa." Ja ho veurà, l'Echo.
M'agrada quan crema.
He sentit tos juvenil?
Jovenet, els alumnes no poden entrar a la sala de professors.
Perdó, director Megafonia.
No.
Soc jo qui ha de demanar perdó.
No li havia vist el bigoti.
Fa patxoca, senyor.
Deu ser el nou professor substitut.
Sí, soc el nou substitut, i tant!
Ens fa molta il·lusió tenir algú com vostè a l'Institut Polseguera.
Com diu que es diu?
Em dic...
Xoqui.
Xoqui Lletó.
Sr. Lletó, si vol.
Sona bé.
Sr. McMosca! Porta el substitut a la seva classe.
Així que és el nou supersubstitut!
És clar. No té la seguretat d'un professor titular.
Està nerviós? No ho estigui.
Però recordi que jo soc el professor estrella.
Miri, la seva classe.
Si necessita res, soc just davant.
I l'estaré observant, com m'observen les aranyes.
Perdoni, profe nou. Estava memoritzant un pla.
- Sap llegir un mapa? - Max, soc jo.
Bruixeria!
No, m'han enxampat i no volia que m'expulsessin,
he dit que no era estudiant i tenia bigoti,
i ara soc professor substitut per culpa del batut de xocolata.
L'Echo tenia raó. El triple és massa per a tu.
Què? No és veritat.
Només he de fer que ningú s'adoni que soc un nen.
Em cobreixes perquè no m'expulsin?
- Vols que faci veure que soc tu? - Com?
No, digues que estic malalt.
Quina vida més dura.
M'he de queixar de tot! Puc parlar amb el teu superior?
Típic James. No, no pots. Seu al teu lloc.
Que bé que ho fa!
Bé, calmeu-vos. Va, silenci.
Silenci! No em sentiu? He dit que calleu.
Silenci! Sentiu? Silenci.
El primer a seure i callar rep un caramel.
Ha funcionat!
Sr. Lletó, estic impressionat per com es porten els seus alumnes.
L'hauré de nomenar professor del mes.
Professor del mes?
Un substitut? I jo fa anys que ho intento!
I només hi ha dos professors a l'escola.
Sr. McMorsa!
Ara no, James! Ara no.
Oblidi's de ser professor del mes, Sr. Lletó.
Se m'ha escorregut una idea.
- James, deixa estar els llums. - Perdó, Sr. McMosca.
Hola, Sr. Lletó!
Li presento el seu nou alumne, l'Stuart.
Està bé, Lletó?
Sí, i tant. Superbé.
Perfecte.
Perquè l'Stuart és un estudiant problemàtic,
i el director Megafonia i jo hem pensat
que el professor del mes sabria què fer amb ell.
Això és una classe d'infantil.
Ja ho sé.
Quina gràcia, no?
Bé, hola, jovenet...
Estalvia-t'ho, James, sé que ets tu.
Reconeixeria aquest cap rodó i aquests ulls d'una hora lluny.
- No diguis res. - Tranquil, no ho faré.
Perquè no caldrà. Ja ho veuran ells mateixos.
Ei, nena. Quin cognom és aquest de Lletó?
Segur que és fill d'una vaca.
Sí. Mu!
Sembla un nom fals. Quac-quac!
Lletó! Per què els nens estan mugint?
Sembla que el vulguin fer fora!
Quac-quac.
Sr. Lletó, controli aquests vedells o...
Un professor de debò sabria gestionar-ho.
O és un impostor?
No. Necessito sucre embolicat en plàstic!
Sr. McMosca! Vigili la meva classe, que vaig a buscar caramels.
CONFISCATS
Passa res, Lletó?
Ai, què passa? No et fan cas si no els dones caramels?
Els nostres caramels.
Què dius?
Són els nostres caramels.
Què em vols dir, James? Explica't.
Tots aquells caramels els han robat als alumnes.
Mare meva!
Saps aquells cucs de formatge que t'han requisat avui?
Què està fent amb els meus cucs de formatge?
Proposo organitzar-nos i recuperar els snacks.
Uneix-te a mi,
i junts ho repartirem tot a qui li pertoca.
Com a Halloween.
Sí!
Aquest assalt serà el més gran que he fet.
Necessitarem tres passos.
Primer faré una nota dient que el director vol veure el James.
Soc jo.
DIRECTOR MEGAFONIA
Llavors,
li diràs que es faci passar per mi i vigili els meus alumnes.
I després, distrauràs el McMosca
mentre jo entro per la finestra i agafo els snacks.
Si us plau, deixa'm entrar a aquesta classe tan penosa.
Ets molt millor que el Sr. Llautó!
Amunt.
I el teu jersei tacat?
La majoria de gent no tindria valor d'anar així.
Tu no. T'agrada ser desagradable.
No sabria fer classe ni si li anés la vida.
Para! Deixa'm el nas!
I el bigoti! Com pots...?
Espereu!
Aquest no és el Lletó!
No és el que sembla.
Ah, no?
Perquè sembla que s'està enduent el que els titulars hem robat...
Perdó, volia dir confiscat!
Era el seu pla des del principi, no, Sr. Lletó?
Té tota la raó.
He vingut a endur-me els snacks i tornar-los als alumnes,
perquè no entenc la hipocresia de la vostra norma contra els caramels.
Els professors poden menjar caramels i els alumnes no?
És just? És apropiat?
Els nens haurien de poder menjar com els professors.
Té sentit!
Tots treballem de valent.
Tots ens mereixem un capritx.
Senyor Lletó,
m'ha emocionat.
Vaig començar sent substitut com vostè
perquè volia canviar les coses.
I quan vaig passar a ser director,
vaig jurar que a la meva escola no hi hauria normes injustes.
Suposo que he perdut el rumb.
La norma dels snacks ja no és vigent.
Nens, a menjar!
Sucre!
Sí!
I a més de nomenar-lo professor del mes,
li ofereixo ser professor titular
i un augment.
Un augment?
I jo treballant com a voluntari tots aquests anys!
- No, per què a mi? - Gràcies, director.
- Per què? - Ha estat un honor.
Però la meva feina ja està feta.
Ho sabia. Te n'has begut un de triple, no?
Sí.
Sabia que seria massa per a tu.
Subtítols: Albert Vilalta
Ara no, James. Ara no!