Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
LES
Budu v pořádku.
Nemusíš se bát.
Zavolám ti, až tam dorazím, jo?
Ahoj.
Můžu si nabít mobil v hospodě ve vesnici.
Bez ohřívače tam umrzneš.
Dřeva do kamen je tu dost. Neboj se.
Prostě nemám dobrý pocit z toho, že jsi tam úplně sama.
Georgu.
Zlato, prosím.
Jen na pár dnů, ano?
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Dobrou noc.
Uteč!
Ahoj, Gerti!
Co tady chceš?
Zeptat se, jestli bys mi neprodala zeleninu.
Nejsme žádný supermarket.
Kdybys třeba měla něco ze zahrádky. Brambory. Všechno ti zaplatím.
Gerti!
- Pojď sem! - Už jdu, otče.
Mám ti nějak pomoct?
Radši pomoz sobě.
Pojď, mami, teď tě umyjeme a pak si půjdeme lehnout, ano?
Dobrý den.
Tohle sis tady včera zapomněla.
- Díky. - Kávu?
Jídelní lístek, prosím.
- Něco vegetariánského nemáte? - Rýži s hráškem.
Dám si malý guláš.
Julie, guláš!
Hej. Kdybys prodávala Hermannův les, měl bych zájem.
Díky, ale nic neprodávám.
U nás se dívá lidem do očí, když s nima mluvíš.
Dej mi frťana.
Co tady vlastně děláš?
Ráda bych se najedla.
Myslíš si, že taky nikdo neví, čím se živíš?
Nás zemědělce pořád očerňujete, ale ruce si sami neušpiníte!
Nepotřebujeme někoho, kdo dělá problémy!
Radši odsud rychle vypadni!
Prarodiče by ti les nikdy neprodali.
Jo. Ale na jejich pohřbu ses ani neukázala, co?
Ale teď jsem tady.
Vždycky ví všechno nejlíp.
Díky za guláš.
Tohle nebudu tolerovat.
Tak pojď, nastup si.
V domě nemáš elektriku.
Střecha určitě taky protíká.
Proč jsi vlastně zůstal v téhle díře?
Převzal jsem pilu po svém otci.
Ale to jsi nechtěl.
A co ty?
Všechno je skvělý.
- Proč jsi tady? - Proč se mě všichni ptají?
Posledních 20 let jsi tady pořádně nebyla.
Můžeš mi prosím zastavit?
- Hej! - Taky tě ráda vidím.
Vypadni z mého pole!
Nechci, abys tady u nás šmejdila. Rozuměla jsi?
- Proč jsi tak naštvaná? - Protože lidi jako ty vždy vyhrají.
- Lidi jako já? - Prostě mě nech být.
Ach, na moje... moje přátele! Vypadáte skvěle!
Podívej, Gerti! Marian to dokázala!
Novinářka roku!
Bravo!
Dobře. Ale pak si nestěžuj, že vypadáš jako ta kuřata.
Vážně? Vylíhla se nová?
Jo. Pak ti jedno přinesu.
Zdravím.
Hledáte něco?
Hledám svou ženu.
- Kdo je vaše žena? - Marian. Marian Malinová.
Tu jsem neviděla.
- Prosím? - Tady není. Na shledanou.
Pojď dál.
To jsi ty?
Jo.
A ona? Myslím, že jsem ji dneska viděl. To je tvoje sousedka, že?
- Jak se jmenuje? - Gerti.
Gerti Penederová.
A kdo je tohle?
Franz.
Dětská láska?
Všichni Franze milovali.
A měl moped.
Vždycky chtěl emigrovat do Jižní Ameriky.
- A emigroval? - Ne.
- Kde ses tohle naučila? - Od babičky.
- Od babičky? - Ano.
To je pěkné. Mám snídani.
Jako pro regiment.
Mám hlad.
Vejce?
Džus?
Je to tady pěkné.
Kdybysme udělali nějaké malé změny, jako třeba zbourali tuhle barabiznu,
a postavili nový moderní dům s velkými okny,
mohla by to být skvělá víkendová chata.
Mohla bys pracovat odsud.
Nevrátím se, Georgu. Dnes ne.
S tebou to nemá nic společného.
To, že se nevrátíš domů, se mnou nemá nic společného?
- Promiň. - Ne.
Vím, že je to těžké.
Ale kdo ti tady pomůže? Sama v téhle barabizně...
Zlato, potřebuješ odbornou pomoc.
A lidi, co tě mají rádi.
Prosím.
Prosím, dovol mi tu být pro tebe.
Vrať se domů.
Prosím.
Přemýšlení o budoucnosti mě ničí
a přemýšlení o minulosti mě rozesmutňuje.
Jediné místo, kde teď chci být, je tady.
- Já vím, že to musí být matoucí. - Jo, to je.
Co to znamená? Pro nás?
To nevím.
- Nechám ti tady auto. - Nepotřebuju auto.
- Marian... - Určitě.
Ne.
Kdybys mě potřebovala, zavolej.
Miluju tě.
Tři kila mouky, trvanlivé mléko, olej, margarín, vejce, instantní káva
a zeleninu jsem ti dala zvlášť do sáčku.
Zabalila jsem ti čtyři knedlíky a housky ze včerejška.
Díky. Kolik za to chceš?
Dvacet jedna šedesát.
Zvu tě na skleničku.
Tam nahoře bych se sama bála.
Nikdo kromě mě tam není.
Jak to máš vlastně s Franzem?
Proč?
Pořád se mě ptá, jak se máš.
A? Co mu říkáš?
Že se má zeptat sám.
Ale neměla by sis s ním hrát. Nemá smysl pro humor.
Vždycky byl takový.
Díky za nákup.
- Ahoj! - Měj se.
S dovolením.
Nech ji jít.
Díky.
Pozdravuj maminku.
Takže zůstáváš déle?
Nenajíš se s námi? Mámě by to určitě udělalo radost.
Jak se má Tilda?
Myslím, že jsem ji viděla odjíždět.
Mami, to bylo moje auto. Tilda a Hermann už tady nejsou.
No tak, nevykládej nesmysly.
Kde jinde by měli být, hm?
Máte krásnou sponku, paní Penederová.
Že jo? Je výjimečná.
- Určitě je z Paříže. - Jo.
Přines mi skleničku.
Na skleničku je brzo, otče.
Dáš si kávu?
Ráda.
- Mám ti pomoct? - Ne. V pohodě.
- Říkám: přines mi skleničku! - Už jsi dojedla, mami?
Přines mi ji, ty couro!
Už dlouho jsem si nezakouřila.
Krásně to povznáší.
Nebojíš se, že jednou ublíží mámě,
když tady nebudeš?
Mámy by se ani nedotkl.
Je pro něho svatá.
Věděla jsi, že jsem chtěla emigrovat s Franzem?
Ale po otcově nehodě...
Kdybych odešla, museli by se vzdát hospodářství.
Proč nedáš tátu do domova?
To nejde.
Rodina je pro nás důležitá.
Žena nemůže žít sama ve starém domě. Bez rodiny.
A bez otce, který se k tobě vždycky choval jako kusu hadru?
- To nepochopíš. - Ne.
To nepochopím.
Co tě znám, tak tě táta vždycky mlátil.
Já jsem si tenhle život nevybrala.
Ahoj.
Sir Lancelot.
Žádné monstrum na tomto světě se nemůže ubránit našim zbraním.
Tak jo, máma už má určitě po práci.
Taky už musím jít pomalu domů.
Hej, Neodcházej ještě. Toni, přines nám skleničku.
Nechoď nikam. Mluv se mnou. Normálně máš plnou hubu keců.
Tvoje máma, ať odpočívá v pokoji, byla fakt kus.
Tvoje babička měla co dělat, aby ji zvládla.
Mou mámu z toho vynech.
Nebo co? Vrazíš mi propisku do břicha?
Myslíš, že mě můžeš nutit mlčet?
Starej se radši o ten svůj zkrachovalý vepřín.
- Ty radši drž hubu! - Nebo co? Dáš mi facku?
Drž hubu!
Nebo mlátíš jenom svou ženu?
Jsi stejná děvka jako tvoje matka.
Vstávej! Vstávej!
Co je?
Že se vždycky musíš s každým hádat.
Otevři.
Rychle sis udělala nový kamarády.
Když už se nemůžu spolehnout na ty staré.
Když řídím, tak nepiju.
Nic jinýho nemám.
Vodu nebo kávu bych neodmítl.
Jestli chceš zůstat, tak se přizpůsob. Jako ostatní.
- Nebo co? - Nebo si sbal věci a běž.
Říká kdo?
Říkám já.
Takže ty teď rozhoduješ, kdo zůstane ve vesnici a kdo ne.
Proč obhajuješ Pühribauera a ne mě?
Protože už ani nevím, kdo jsi.
Co ti umřela máma, ses tu neukázala.
Když Tilda nahlásila starého Pühribauera,
tak se tvůj otec postaral o to, aby všechno zůstalo při starém.
A ty očividně pokračuješ v jeho stopách.
Jak se nás opovažuješ soudit?
Nic o mně nevíš.
Nenechám se vyhnat. Nikým. Rozumíš?
Teď mě dobře poslouchej.
Ve svém světě se možná vyznáš. Ale teď jsi v mém.
A v mém světě platí pravidla.
Člověk platí za to, co dostane. Drží své slovo.
Má rodinu na prvním místě.
Člověk žije život, který mu dala matka, jak nejlíp umí.
A když už nemůže, tak jde na půdu a oběsí se.
Tvůj otec se oběsil,
protože jinak by šel do vězení za korupci.
Nebyl to hrdina.
Byl to zbabělec.
Idiot.
Jedeš dnes do vesnice?
Jo, počkej. Hned přijdu.
Můžeš mě vysadit na hřbitově?
To je ten Franzův kluk?
Jo. Po tom, co Traudl umřela, vychovával Manuela sám.
To jsem nevěděla. Že byl Franz ženatý s Traudl.
Plno věcí o nás nevíš.
Mrzí mě, že jsem tehdy odešla bez tebe.
Jedna, dva, tři. Že mě nechytíš?
Kéž bych ti mohla říct...
Jak moc tě mám ráda, že nemůžu myslet na nic jiného než na tebe.
Mám pocit, že mě někdo očaroval a zavřel do vězení,
a za všechno můžeš jenom ty.
Nedokážu to slovy vyjádřit.
Bojím se, že mi nebudeš věřit.
Jako by mě někdo varoval,
že tahle pohádka nebude mít šťastný konec.
A já se málem zblázním ze strachu,
že tě ztratím.
Děkuju.
Před čím se tam nahoře schováváš?
Objevíš se tu po tak dlouhé době. Nikdy jsi nezavolala, jak se mám...
Když máma umřela, byla jsem naštvaná.
Po pohřbu ses ani nerozloučila.
- Myslela jsem, že ty a Franz... - Já a Franz?
Dali jsme se dohromady, protože jsi odešla. Ale už to nebylo jako dřív...
Byly jsme nejlepší kamarádky. Nevzpomínáš si?
Už musím domů.
Musím domů.
- Tak ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Když zavřu oči, cítím vůni svého dětství,
vzrušení z každého nového dne
a babiččin rybízový koláč.
Cítím vůni lesa,
vlhkého mechu a letní srpnové louky.
Cítím i strach,
že už se máma nevrátí z nemocnice domů.
Tenhle strach mi v 16 letech vzal pevnou půdu pod nohama.
A najednou...
je tu znovu.
Marian?
Ahoj.
Je nemocná. Co od ní chceš?
Přišla anonymní stížnost.
Ten dům je zchátralý, do šesti týdnů se musí vystěhovat.
To zvládneš vyžehlit.
- Nejde být uražený celý život. - Nejsem uražený.
Ale já jo.
Mrzí mě, že nám to nevyšlo.
Chyběl mi jenom sex s tebou. Nikdy jsem tě nemilovala.
Traudl se k tobě hodila mnohem víc.
A teď už běž.
Musím se postarat o mámu a nakrmit kuřata.
Vrátím se později, ano?
Potřebuješ ještě něco?
Pole se prodá.
Už vím, co udělám.
Nic nevíš!
Pušku ve svém obýváku nechci.
Gerti?
Gerti?!
Kde je Gerti?
Paní Penederová, kde je Gerti?
Jsi zraněná?
Chtěl mě zastřelit.
Už je po všem.
Potřebuju na vzduch.
Odvezu tě domů.
Pojď.
- Máš děti? - Ne.
Nechtěla jsi je?
Přivést na svět malého človíčka je obrovská zodpovědnost.
Taky jsem nechtěl děti.
Ten strach, že moje dítě...
Bál jsem se...
Že moje dítě...
Bude osamělé. Tak jako kdysi já.
Když jsem byl vedle svého otce.
A teď je tady.
Manuel.
Přijď dneska na skleničku.
Možná i na dvě.
Ta krev vůbec nejde dolů.
Byla jsem v Jemenu a Súdánu.
Psala jsem o ekologických katastrofách po celém světě.
A teď se bojím jít i do supermarketu.
Přitom jsem ani ten večer nebyla zraněná.
Byli jsme na večeři.
Ve městě bylo plno lidí.
Bylo to tak rychlé.
Ta dívka byla hned mrtvá.
Večer jsme ještě došli pěšky domů.
Kromě pár škrábanců a modřiny... mi nic nebylo.
Byla jsem v pořádku.
Ale druhý den bylo všechno jinak.
Najednou jsem nedokázala nastoupit do výtahu.
V metru jsem panikařila.
Nejradši jsem sama.
V lese.
Vzpomínáš si,
jak jsme tábořili v lese?
Týden.
A ty jsi byla jediná, kdo neměl strach.
I když bych to tehdy nikdy nepřiznal.
Jo, ty jsi byla vždycky ta...
nejodvážnější z nás.
Ale to neznamená, že se i ty nemůžeš bát.
Ach, Franzi...
Lidi tam umřeli a já...
Tys přežila.
Co chceš ty?
Už si nejsem jistá, co chci.
Tak zůstaň tady.
Sama.
Vidíš?
Chci pronajmout hospodářství.
Máma chce jít do domova důchodců. Může si tam popovídat s víc lidmi.
A kde budeš bydlet ty?
Jednou ses mě zeptala, co mě dělá šťastnou.
A já na to ještě nemám odpověď.
- Vídeňskou kávu. - Dáte si něco na jídlo?
Ještě na někoho čekám.
České titulky Anna Jančíková S PRO ALFA CZ, a.s. 2025