Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
PĂDUREA
O să fiu bine.
Te rog, nu-ţi face griji.
Te sun când ajung.
Pa !
Pot să-mi încarc telefonul la Gasthaus, în sat.
O să îngheţi fără încălzire.
E suficient lemn de foc, nu-ţi face griji.
Am un sentiment ciudat să ştiu că eşti acolo de una singură.
George.
Gigi, te rog...
Doar pentru câteva zile.
Te iubesc.
Noapte bună.
Bună, Gerti !
Ce vrei ?
Am vrut să te întreb dacă pot să cumpăr nişte legume de la tine.
Nu suntem supermarket.
Dar poate îmi dai ceva din grădina ta ? Cartofi ? Plătesc.
Gerti !
- Vino aici ! - Imediat, tata.
Să te ajut ?
Mai bine ajută-te pe tine.
Haide, mamă ! Acum o să ne spălăm după care ne întindem un pic.
Bună.
Ţi-ai uitat telefonul alaltăieri.
- Mulţumesc. - Cafea ?
Meniul, te rog !
- Aveţi ceva vegetarian ? - Da, orez şi fasole.
O să iau un gulaş.
Julia, un gulaş !
Dacă vinzi pădurea lui Hermann, sunt interesat.
Mulţumesc, dar nu vând nimic.
Pe aici priveşti oamenii în faţă când vorbeşti cu ei.
Dă-mi un şnaps.
Ce faci aici ?
Aş vrea să mănânc în linişte.
Crezi că lumea nu ştie cum îţi câştigi banii ?
Vorbindu-ne de rău pe noi, fermierii. Dar tu nu-ţi murdăreşti mâinile !
Nu avem nevoie de nimeni să ne creeze probleme pe aici !
Mai bine te-ai căra iar.
Bunicii mei nu ţi-ar fi vândut niciodată pădurea.
Dar n-ai apărut la înmormântarea lor, nu-i aşa ?
Dar acum sunt aici.
Întotdeauna ştie cel mai bine, nu ?
Mulţumesc pentru gulaş.
Nu trebuie să suport asta.
Haide, urcă !
Nu ai curent electric în casă.
Iar acoperişul nu poate fi în stare bună.
De ce ai stat în fundătura asta, totuşi ?
Am preluat gaterul de la tatăl meu.
Dar tu nu voiai aşa ceva.
Şi tu ce mai faci ?
Bine. Totul e grozav.
- De ce eşti aici ? - De ce mă întreabă asta toată lumea ?
N-ai petrecut aici trei zile în ultimii 20 de ani.
Poţi să mă laşi aici.
- Bună ! - Da. Bună.
Pleacă de pe pământul meu !
Nu vreau să-ţi bagi nasul peste tot. Înţelegi ? Stai departe de casa mea !
- De ce eşti atât de supărată ? - Pentru că oamenii ca tine câştigă mereu.
- Oameni ca mine ? - Lasă-mă în pace.
Pentru voi, prieteni ! Toţi sunteţi fantastici.
Priveşte, Gerti ! Marian a reuşit !
Jurnalistul anului.
Bravo !
În regulă, dar nu te plânge mai târziu dacă arăţi ca un pui.
Au mai eclozat ?
Da, o să-ţi aduc unul mai târziu.
Bună.
Cauţi ceva ?
O caut pe soţia mea.
- Cine e soţia ta ? - Marian. Marian Malin.
Nu e la mine.
- Poftim ? - Nu e aici. La revedere.
Intră.
Asta eşti tu ?
Da.
Şi cine... Cred că am văzut-o astăzi. E vecina ta, nu ?
- Cum o cheamă ? - Gerti.
Gerti Peneder.
El cine e ?
Franz.
Un iubit din copilărie ?
Toţi îl iubeau pe Franz.
Avea o motoretă.
Voia să emigreze în America de Sud.
- Da ? - Nu !
- Unde ai învăţat asta ? - Bunica.
- Bunica ? - Bunica.
Foarte frumos. Am luat micul dejun.
Suficient pentru o familie mare.
Mi-e foame.
Ouă ?
Portocale ?
E foarte frumos pe aici.
Adică, dacă facem nişte schimbări mici cum ar fi dărâmarea acestei case,
şi construim una nouă cu ferestre mari,
ar fi o cabană fantastică de weekend pentru noi.
Ai putea lucra de aici.
Nu mă întorc, George, nu astăzi.
Nu are nimic de-a face cu tine.
Faptul că nu vii acasă cu mine nu are nimic de-a face cu mine ?
- Îmi pare rău. - Nu.
Ştiu că e dificil pentru tine,
dar cine o să te ajute când o să fii singură în cabana asta veche ?
Ai nevoie de ajutor profesional.
Şi de oameni care te iubesc.
Te rog !
Te rog, lasă-mă să-ţi fiu aproape.
Vino acasă.
Te rog !
George, mă copleşeşte gândul la viitor.
Să mă gândesc la trecut mă întristează,
singurul loc în care vreau să fiu momentan e aici.
- Ştiu că e derutant pentru tine. - Da, este.
Ce înseamnă asta, pentru noi ?
Nu ştiu.
- O să-ţi las maşina. - N-am nevoie de maşină.
- Marian... - Sunt sigură.
Nu.
Sună-mă dacă ai nevoie de mine.
Te iubesc.
Trei kg de făină, lapte pasteurizat, ulei, margarină, ouă, ness.
Am pus legumele în pungi separate.
Şi ţi-am împachetat găluştele şi ruladele de ieri.
Mulţumesc. Cât îţi datorez ?
21,60 de euro.
Hai să luăm un şnaps, fac eu cinste.
Mi-ar fi frică de una singură acolo.
Nu e nimeni acolo. Cu excepţia mea.
Deci care e povestea cu tine şi cu Franz ?
De ce ?
Mereu mă întreabă ce faci.
Şi ce îi spui ?
Că ar trebui să te întrebe el.
Dar nu trebuie să te joci cu el. Nu ştie de glumă.
Întotdeauna a fost aşa !
Mulţumesc pentru cumpărături.
- La revedere. - La revedere.
Scuză-mă.
Haide, las-o să plece.
Mulţumesc.
Transmite salutările mele mamei tale.
O să stai mai mult acum ?
Vrei să mănânci cu noi ? Mama ar fi foarte fericită.
Ce face Tilda ?
Cred că am văzut-o plecând cu maşina.
Mamă, aia a fost maşina mea. Tilda şi Hermann nu mai sunt acolo.
Nu vorbi prostii !
Unde ar putea fi în altă parte ?
Ai clame de păr foarte frumoase, dnă Peneder.
Da, speciale.
- Trebuie să fie de la Paris. - Da.
Dă-mi rachiul.
E prea devreme pentru rachiu, tată.
Vrei o cafea ?
Da, sigur.
- Să te ajut ? - Nu, lasă-mă pe mine.
- Adu rachiul, îţi spun. - Ai terminat, mamă ?
Du-te şi adu-l, căţea !
Nu am mai fumat de mult timp.
Te binedispune.
Nu ţi-e teamă că tatăl tău îi face ceva mamei tale
când nu eşti acasă ?
N-ar atinge-o pe mama.
Ea e ca o sfântă pentru el.
Ai ştiut că am vrut să plec de aici cu Franz ?
Dar după accidentul tatei...
Ar fi trebuit să renunţăm la fermă dacă plecam.
De ce nu-l duci pe tatăl tău la un azil ?
Nu merge aşa.
Familia încă înseamnă ceva pentru noi.
Nu poţi avea o femeie singură în casă. Fără familie.
Fără un tată care te-a tratat ca pe un gunoi toată viaţa ta.
- Nu înţelegi. - Da.
Nu înţeleg.
Bătrânul te-a bătut din câte ştiu eu.
Nu mi-am ales eu viaţa asta.
La revedere.
Sir Lancelot.
Niciun monstru din lume nu ne poate învinge cu armele noastre.
Intră acum. Mama ta trebuie să fi terminat treaba până acum.
Iar eu trebuie să ajung acasă.
N-o să pleci încă ! Dă-ne un rând, Toni !
Haide, vorbeşte puţin cu mine. De obicei nu rămâi fără cuvinte.
Ştii, mama ta a fost o tipă sexy,
bunica ta a avut mult de furcă din cauza ei.
Las-o în pace pe mama.
Sau ce ? O să mă înjunghii în stomac cu pixul tău ?
Crezi că o să te las să mă reduci la tăcere ?
Mai bine ai avea grijă de ferma ta de porci falimentară.
- Taci ! - Sau ce ? O să mă loveşti în faţă ?
Taci !
Sau faci asta numai acasă cu soţia ta ?!
Eşti târfă exact ca mama ta !
Ridică-te ! Ridică-te !
Dă-mi drumul !
Mereu te iei la ceartă cu toată lumea.
Deschide !
Deschide...
Nu ai pierdut timpul făcându-ţi noi prieteni.
Dacă nu mai poţi conta pe cei vechi...
Eu nu beau rachiu când conduc maşina.
Nu am altceva.
Un pahar cu apă. Sau o cafea ar merge.
Dacă vrei să rămâi, adaptează-te. Ca toată lumea.
- Sau ce ? - Împachetează-ţi lucrurile şi pleacă.
Cine spune ?
Eu spun asta.
Deci acum tu hotărăşti cine rămâne în sat şi cine nu ?
De ce îl aperi pe Pühribauer şi pe mine nu ?
Pentru că eu nici măcar nu mai ştiu cine eşti.
N-ai venit aici după ce mama ta a murit.
Când bunica mea l-a pârât pe bătrânul Pühribauer,
tatăl tău a fost cel care s-a asigurat că totul rămâne aşa cum a fost.
Tu, desigur, îi calci pe urme.
Cine eşti tu să ne judeci ?
Nu ştii nimic despre mine.
N-o să mai fiu alungată. De nimeni. Înţelegi ?!
Acum ascultă-mă cu atenţie.
Tu cunoşti lumea ta, dar acum eşti într-a mea.
Iar în lumea mea sunt reguli.
Plăteşti pentru ce primeşti. Ţine-te de cuvânt.
Nu-ţi dezamăgi familia.
Trăieşti viaţa pe care ţi-a dat-o mama ta, cât de bine poţi.
Dacă nu mai poţi continua, du-te în mansardă şi spânzură-te.
Tatăl tău s-a spânzurat
pentru că altfel ar fi mers la puşcărie pentru corupţie.
N-a fost un erou.
A fost un laş !
Idiotul.
Mergi cu maşina azi, în sat ?
Da, vin imediat.
Poţi să mă laşi la cimitir.
Ăsta e băiatul lui Franz ?
Da. L-a crescut singur pe Manuel după ce Traudl a murit într-un accident.
Nu am ştiut. Că Franz a fost însurat cu Traudl.
Sunt multe pe care nu le ştii despre noi.
Îmi pare rău că am plecat fără tine atunci.
Unu, doi, trei, cine prinde...
Aş vrea să îţi pot spune
Cât de mult te plac
De ce nu mă pot gândi la altceva Decât la tine
Simt că am fost vrăjită Şi aruncată în închisoare
Şi că e numai vina mea
Cuvintele nu ajung
Mi-e teamă că nu o să mă crezi
E ca şi cum cineva m-a avertizat
Povestea asta o să aibă Un sfârşit fericit
Sunt pe punctul să înnebunesc
De teamă că te pierd
Mulţumesc mult !
Ce ascunzi acolo ?
Apari după atâţia anii. N-ai ţinut legătura şi n-ai întrebat de mine.
Am fost aşa de supărată când a murit mama !
N-ai spus nici măcar "la revedere" după înmormântare.
- Am crezut că tu şi Franz... - Eu şi Franz ?!
Ne-am cuplat pentru că erai plecată. Dar n-a mai fost la fel.
Am fost cele mai bune prietene. Nu-ţi aminteşti ?
Trebuie să ajung acasă acum.
Trebuie să merg acasă.
- Pe mâine. - Pe mâine.
Pe mâine.
Când închid ochii, îmi revăd copilăria.
Emoţia pentru fiecare nouă zi...
şi tarta cu coacăze roşii a bunicii mele.
Miros pădurea...
şi muşchiul umed şi pajiştea vara în august.
Şi mai miros teama...
că mama nu va veni acasă de la spital.
Teama aia m-a panicat când aveam 16 ani.
Şi dintr-o dată...
teama s-a întors.
Marian ?
Bună !
E bolnavă. Ce vrei de la ea ?
A fost un telefon anonim.
Casa nu e sigură. Trebuie să plece în următoarele şase săptămâni.
Tu o să rezolvi asta.
- Nimeni nu poate fi ofensat toată viaţa. - Nu sunt ofensat.
Dar eu sunt.
Îmi pare rău că n-a rămas nimic din relaţia noastră.
Mi-a lipsit doar sexul. Nu te-am iubit niciodată.
Traudl era mult mai potrivită pentru tine.
Acum pleacă.
Trebuie să văd ce face mama şi să dau mâncare la găini.
O să trec mai târziu.
Ai nevoie de ceva ?
Vindem pământul.
Ştiu ce fac.
Nu ştii nimic.
Nu mai vreau să am o armă în casă.
Gerti ?
Gerti ?!
Unde e Gerti ?
Dnă Peneder, unde e Gerti ?
Eşti rănită ?
A tras cu arma spre mine.
S-a terminat.
Trebuie să iau puţin aer.
O să te conduc acasă.
Haide !
- Ai copii ? - Nu.
Nu ai vrut un copil ?
E o responsabilitate mare, să aduci un copilaş pe lume.
Nici eu n-am vrut să fiu tată.
Nu vreau ca fiii mei să...
Mi-a fost teamă că...
Copilul meu...
s-ar simţi la fel de singur ca mine...
alături de tatăl meu.
Şi acum el e acolo.
Manuel.
Astăzi trebuie să bei un rachiu cu mine.
Poate chiar două.
Sângele nu va ieşi complet.
Am fost în Yemen şi Sudan.
Am scris despre dezastrele ecologice din întreaga lume.
Şi acum nu mă pot hotărî să merg la supermarket.
Deşi nu am fost nici măcar rănită în seara aia.
Noi mâncam.
Erau mulţi oameni în oraş.
Într-o secundă.
Fata a murit imediat.
Am mers pe jos acasă în seara aia.
În afară de câteva zgârieturi şi vânătăi, n-am păţit nimic.
Eram bine.
Dar în ziua următoare, totul a fost diferit.
Nu mă mai puteam urca în lift.
M-am panicat în metrou.
Cel mai mult îmi place să fiu singură.
În pădure.
Îţi aminteşti...
când am fost cu cortul în pădure ?
O săptămână.
Şi tu erai singura căreia nu îi era frică.
Deşi n-aş fi recunoscut asta la vremea aia.
Tu ai fost întotdeauna...
cea mai curajoasă dintre noi.
Dar asta nu înseamnă că ţie nu poate să-ţi fie teamă.
Franz.
Oameni au murit acolo. Şi eu... eu...
Da, tu... ai supravieţuit.
Ce vrei ?
Nu mai ştiu ce vreau.
Atunci stai aici.
Singură.
Vezi ?
O să închiriez ferma.
Mama vrea să meargă la azil. Poate vorbi cu mai mulţi oameni... zice ea.
Unde o să locuieşti ?
Odată m-ai întrebat ce mă face fericită.
Încă nu am un răspuns pentru asta.
- Cafea cu lapte, te rog ! - Vrei să mănânci ceva ?
Aştept pe cineva.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA