Nogle gange kigger en person på en,
og så ved man med det samme, at man vil huske det, til man dør.
I løbet af den lange måned så vi hver eneste afkrog af Cornwall.
Hver eneste by, hver eneste strand, hvert eneste landskab.
Men det virkelige liv fortsatte et sted, og jeg kunne ikke undgå det for evigt.
Conchita havde tilbragt den seneste måned med at forsøge at blive mor,
mens jeg havde brugt den på at affinde mig med ikke at have en.
Du har ikke svaret på din søsters breve.
Det er fire uger, siden vi forlod London, og du har ikke været dig selv.
Måske er jeg ikke den, du tror, at jeg er.
Conchita vil sætte pris på en afslappende weekend uden spædbarnet.
Det hus, hun har fået i Runnymede, er så smukt.
En weekend kun for pigerne. Conchita kan slappe lidt af.
Sikke en dame, du er.
Jeg har aldrig villet være andet.
Skal vi danse først, Honoria, eller skal vi gå direkte til hasardspil?
Jeg vil gerne spille hasardspil. Jeg vil vædde med, at da du stod på hænder,
kunne du mærke, at det er fire uger, siden du fødte.
Åh gud. Det er Nan. Kom!
Så.
Åh gud. Er du her virkelig?
- Er du virkelig? - Det er jeg.
- Eller rejser du igen? - Jeg er her.
- Åh gud. - Hvordan har du det?
En hel person kom ud af mig, og jeg er ødelagt for altid.
Men Minnie er vidunderlig, og ingen bemærker en, når man er mor, så...
Lad os få en drink, inden vi smelter.
Lady Vildskab holder øje. Hej, Honoria.
Elegancen.
Jeg aner ikke, hvorfor min bror aldrig er hjemme.
- Vil du have en drink? - Ellers tak.
Hvad skal vi stille op?
Conchita, jeg er nødt til at tale med dig om noget.
At du rejste, selvom du havde lovet at være her?
Jeg er ked af, at jeg ikke var her, da... Jeg var langt nede. Jeg...
- Så skulle du have set mig. - Kan vi gå indenfor og tale sammen?
Du aner ikke, hvor meget vi har at fortælle.
- Ballerne, vi har været til. Operaen. - Åh gud. Opera er uendeligt.
Mabel rev sin kjole og faldt foran en eller anden lord.
Lizzy blev bidt af en edderkop til hestevæddeløb, og Jinny har kun
- danset med lord Seadown. - Tre gange. Måske fire.
De er stort set forlovede. Vi er stort set svigerinder.
- Lizzy dansede også med Seadown. - Ja. Én gang.
En hel weekend uden mødre.
Vi har hele weekenden til det, vi har lyst til.
Som jeres anstandsdame insisterer jeg på, at I gør, som jeg siger.
Først skal I bunde jeres drinks og løbe ned ad græsplænen
og snurre så hurtigt rundt, I kan.
Kom så! Kom så!
- Jeg skulle hilse fra mor. - Hvis mor?
En hvirvelvind af morskab, ikke sandt?
Pas på!
Hvem er det? Jeg troede, at det kun var os.
Richard, hvad i alverden laver du?
Nu er hun rolig.
Conchita.
Beklager, at vi kom på afveje.
Og De er ellers sådan en dygtig rytter, mr. Dawnly.
Se, hvem det er.
Conchita, hvad er det, du laver?
Det er dig, der galopperer ind i vores pigeweekend.
- Du vidste, at jeg boede nede ad vejen. - Jeg er her med mine venner, Dicky.
- Det er Seadown. - Ikke kigge.
Se ud, som om jeg har sagt noget klogt.
Men når nu I alle er her,
og vi alle lader, som om vi ikke ser, hvor svedige vi er...
Jeg håber ikke, at det er upassende, Honoria.
- Der bliver bare ballade. - Mere end bare ballade.
Det er én drink. Vi er bare gæstfri.
Dick, jeg er ked af, at Miles ikke kan styre sin hest.
Men som du ved, kan et vildt dyr aldrig rigtig tæmmes.
Det er sådan en hed dag.
Spørgsmålet er, om vi, når vi alle har fået vores ene drink,
kan finde på andre forfriskende ting.
Kom.
Kom!
Kom nu, Honoria!
Hej, Honoria.
BASERET PÅ EDITH WHARTONS ROMAN
Ja, men hvis det kom ud, at vi er uden anstandsdamer...
Hvad tænker lord Seadown ikke?
- Vi får ry for at være... - Hvad? Ikke kedelige?
- Det er fint med mig. - Der ville være et stort skænderi,
- og det ved du godt. - Jinny,
du ved vel, at jeg er gift, ikke? Jeg er anstandsdamen.
Jeg er indbegrebet af respektabilitet.
Miss Testvalley er der jo.
Hvornår har vi været bange for en fest?
Har I ikke bemærket det, piger? Vi er ikke dem. Vi er amerikanere.
Hvornår har vi taget os af, hvad folk tænker om os?
Englænderne er så fascinerede af deres egen historie.
Og vi har altid været fascinerende.
Det er på tide, at de lærer af os.
Jeg har ikke taget festtøj med.
- Jeg har kun taget sovetøj med. - Seadown klager nok ikke.
Mabel, jeg har kun danset med ham tre gange.
- Eller fire. - Eller fire.
Jinny. Sikke en lettelse, hvis vi bliver en del af den familie sammen.
Jeg har tilfældigvis kjoler med.
Lizzy, du ville se fantastisk ud i grønt.
Måske finder du en i aften.
Tænk engang. Min helt egen.
Mabel.
Pour toi.
- Jeg er vild med den. - Den er fantastisk.
Nan, jeg har haft det elendigt siden den aften. Jeg ville bare...
Ved mor, at du har sagt det?
Nej, selvfølgelig ikke.
Hun ville blive forfærdet over det.
Hvad tænkte jeg på?
Pludselig væltede det bare ud af min mund.
Undskylder du for at sige det eller for ikke at sige det i 17 år?
Nej, jeg undskylder for hele mit liv.
Det lyder helt forkert, Nan. Jeg har øvet mig på det.
Jeg har øvet mig på det i ugevis, men jeg havde ikke dig til at hjælpe
med at finde på noget sjovt eller klogt at sige.
Du ved altid, hvilke ord man skal vælge.
Nan, sig, at du tilgiver mig. Du tilgiver folk. Det er sådan, du er.
Du kender mig ikke.
Jeg kender mig ikke. Jeg kunne være hvem som helst.
Du er stadig Nan. Du er stadig min søster.
Lad mig nu hjælpe dig.
Hver eneste gang vi grinede eller skændtes eller lå i sengen
og smed småkager op i luften, havde du en hemmelighed.
Og hele min fortid er en løgn.
Jeg må sige det til Conchita. Jeg må sige det til mor. Og jeg...
Nej, du må ikke sige det til nogen.
Hvis nogen finder ud af det...
Du siger, at din fortid er en løgn, men din fremtid vil forsvinde.
- Vores... - Det er dig, der går op i det.
Det her er din skyld. Du ødelagde det, og nu beder du mig om hvad?
Om at glemme det. Glem det, Nan.
Som om det aldrig er sket. Hvad betyder det?
Det er ikke et skænderi om et bånd, Virginia, eller om at komme for sent.
Det her er hele mit liv. Jeg føler mig tom.
Jeg er ikke den Nan, jeg plejede at være, og sådan er det bare.
Og du er kun min halvsøster, så måske undskylder du kun halvt.
Nan.
- Conchie, kan vi tale... - Nan, sig ikke, at jeg ikke tænker på dig.
Jeg har inviteret en til dig i aften.
Hvad? Den her weekend skulle ikke handle om mænd.
Nan. Hold nu op.
Nej. Hvorfor lader, du som om alt det her er et tilfælde?
Dick bor inde ved siden af.
Og den pinlige forestilling med den løbske hest.
- Jeg er nødt til at tale med dig. - Bare dig og mig. Dig og mig?
Som da jeg skulle føde og var rædselsslagen og alene.
Jeg råbte på dig. Skreg. Og du var på stranden.
Jeg ville så gerne blive. Jeg har brug for at tale med dig.
- Nan... Nu skal du lytte til mig. - Hvis du bare giver mig et øjeblik...
Du rejser tilbage til New York om et øjeblik,
og så er jeg tilbage i det hus med de de mennesker og de vægge og den stilhed.
Ja, jeg planlagde denne weekend. Og England vil blive forarget.
Men det er perfekt for England. De elsker at blive forargede.
Alt, Dick elskede ved mig, hader hans familie nu.
Du har set de engelske piger. De nikker og adlyder og broderer.
Vi er en helt anden art.
Men jeg elsker ham, Nan. Jeg elsker min mand så højt.
Og hvis jeg ikke kan få ham til at elske mig, som han gjorde før,
og huske, hvem jeg er, og ikke bare kigge på mig
med skuffelse i blikket, så overlever jeg ikke det her.
Vil du hjælpe mig?
Siden barnet kom, har jeg været så...
Jeg... I aften skal bare fungere.
Åh gud, Nan. Tak.
Tusind tak.
Vi må holde hovederne højt og drinksene nede. Ikke, min kære?
Jo.
Mabel, Lizzy, Jinny.
Du ser guddommelig ud, Mabel.
Du ser smuk ud. I ser alle smukke ud.
Piger, det er som i de gamle dage.
Bare rolig, jeg er en gift kvinde nu. Og mor.
Så i aften bliver bare et stille, voksent selskab.
Sofistikeret og diskret.
Gjorde du det?
Se lige Jinny. Hun har hele lokalet i sin hule hånd.
Dick, selv din søster har det sjovere end dig...
Kom nu.
Dick, din kone kan danse.
Det har jeg skam bemærket.
Ikke for nylig. Og jeg har arbejder på en ny en.
Se her, alle sammen! Conchita laver sin dans!
Se godt efter! Vær festen!
Kom nu. Kom nu. Fint.
Hej, skat.
- Tilbyder du mig sådan en? - En drink?
Det ved jeg ikke. Hvad kan man ellers få?
I England, miss St. George, finder vi dristighed utiltrækkende.
- Du er meget smuk. - Min næse var...
Det ved du sikkert ud fra de beundrende blikke fra alle sider.
Må jeg bede om en dans?
Her er så varmt. Kan vi gå udenfor?
Skat, gå ud i haven. Jeg kommer om lidt.
Han kom faktisk.
- Hvem? - Naboen. Guy Thwarte.
Han tryglede stort set om en invitation.
Theodore, miss Hopeleigh er interesseret i naturen.
Du så...
- Gjorde du ikke, Jean? - Et pindsvin. Jo, det gjorde jeg.
Og var det pigget? Eller...
Ja. Meget pigget.
Hvis jeg kender dig ret, vil du nok gerne brodere det.
Tænk at være et pindsvin her.
Det pindsviner bare rundt og aner ikke, at det bor hos en hertug.
Undskyld mig.
Hvordan... Hvordan kan De...
Conchita insisterede.
Men havde jeg vidst, at Nan St. George ville være her,
ville jeg have taget en hjelm på.
Hej.
Jeg ville bare se haven.
Nogle gange har man bare brug for at trække vejret.
Jeg har savnet dig.
Jeg har savnet os.
At være tæt på dig.
At kunne tale med dig.
Ja. Siden vi fik Minnie, har vi ikke haft...
Vores lille pige.
Vi har et lille barn.
Et lille barn.
Conchita, lad os danse vores dans.
Seadown har knap nok bemærket mig. Kom nu.
Lad os danse. Begge to. Sammen.
- Kom nu. Kom nu, Conchie. - Skat, du er fuld.
- Okay. Vent. - Nu danser vi vores dans.
Conchita, vi har set din dans. Sæt dig ned igen.
Vi skal danse vores dans.
- Ja. - Skal vi, Conchie?
Ja.
Han kigger stadig ikke.
Skat, lad os finde dig en drink. Du er stadig den smukkeste.
Er hun ikke vidunderlig?
Godt, gutter. Det er tid. Gemmeleg!
Mabel! Mabel! Mabel!
Det er tid! Gemmeleg! Du er bedst til at gemme dig.
Du gemmer dig først! Kom nu!
Okay. Kom.
Er der...
Er der sket noget, siden jeg så Dem sidst?
- Hvad mener De? - De virker mere rolig.
De er den første, der bemærker det.
Hvordan har De det? Med Deres mor og alting?
Undskyld. Der er ikke noget "og alting". Hvordan har De det?
Alle fortsætter bare med deres liv.
Det er hårdt at se dem grine og smile, ikke?
Jo.
Nogle gange kan tanken om, at alle...
...danser og spøger og taler om
ost eller et eller andet...
Jeg kan godt lide ost.
Det er et dårligt eksempel, men...
Ja. Godt.
Når ens mor pludselig er væk, er det...
Indimellem dukker et minde op.
Ikke at have en mor er...
Ja.
- Bliv ude. - Jinny?
- Du låste ikke. - Ville det da have stoppet dig?
Er du... Angående Seadown og sådan?
Det er fint.
Han bød mig op til dans. Han bød mig op.
Jeg havde aldrig takket ja, hvis jeg troede, at I...
- Naturligvis ikke. Det er fint. - Det kommer i første række. Vores venskab.
Jeg er ikke forlovet med ham,
som min mor minder mig om hvert fjerde minut.
Vi ved det ikke, vel?
Vi ved aldrig.
Jinny, hvad, hvis det her er vores kærlighedshistorie?
Min og hans.
Det er op til Seadown, ikke?
I England finder man dristighed utiltrækkende,
så det er hans beslutning.
Det afhænger vel af, om han vil have skønhed og charme eller...
Eller hvad?
Det, du kan tilbyde ham.
Piger! Gemmeleg! Hvor er I? Vi leder alle efter Mabel.
Piger! Legen er i gang.
Mabel, nu kommer vi!
- Kom nu. - Nedenunder.
Lizzy! Hvor er din uartige søster? Har du ikke styr på hende?
Mabel er dronningen af at gemme sig i hjørner.
Hvor blev hun af? Ovenpå?
Hej.
Jeg har ladet, som om jeg ledte efter din søster.
- Har du? - Men jeg har faktisk ledt efter dig.
Måske skal vi lede sammen.
Jeg kan også godt lide roen.
Vi har vist fået slået fast,
at jeg er stor fan af, at nogen taber deres sko ned i kager
og klatrer ud af bygninger og alt det der. Stor fan.
Men at spadsere og være stille er også...
Jeg har ikke klatret på bygninger på det seneste.
Er det sådan et sted, Mabel plejer at gemme sig?
Måske bør vi se efter?
Nej.
Lukker du døren?
Du fandt mig.
Sæt dig derovre.
- Vil du sidde her? - Tag din kjole af.
Det er faktisk ikke engang min kjole.
- Vi vidste ikke, at her ville være... - Vil du?
Tag den af.
Langsommere.
Jeg har det, som om I taler et andet sprog,
Conchita og jer andre.
Højrøstet.
Det er Conchitas sprog.
Det er, som om hun er frygtløs.
Hun er fantastisk.
Hader du hende?
Nej.
Men jeg tror ikke, at hun forstår, at nogen vælger at være alene,
ligesom hun heller ikke forstår, hvad en lord er.
Richard?
Han er jo bare en mand.
Conchita er sig selv.
Det er ekstraordinært at vide, hvad det betyder.
En dag finder man bare ud af det.
Er det din søster?
Hun har for travlt med at kæmpe mod Jinny om din bror.
Hvad? Seadown? De kender ham ikke.
Jeg hører, at han er gådefuld.
Han er et uhyre.
Lig helt stille.
London var slut for mig, da du rejste til Cornwall.
Var det?
Fuldstændig.
Byen var irrelevant, fordi den person, jeg ville dele den med, var væk.
Den pige fra før og fra ballet er måske helt væk.
Hej. Hvad...
- Pas på. Gem dig. - Jeg ledte efter dig.
Hvad laver du, Laura?
En anstandsdame leger ikke med.
Hvad laver du?
Du bad mig gemme mig.
Vinker du til nogen?
- Nej, det her? - Ja.
Det er afslappet.
Det er sådan, jeg står, når jeg er afslappet.
Du slapper af.
- Vil du have hjælp? - Ja tak.
Undskyld.
Hvorfor?
Du giver mig lyst til at undskylde.
Fordi din arm sidder fast i et gitter?
Nan, jeg har aldrig mødt en, jeg har haft så nemt ved at være ærlig over for.
Er det ikke besynderligt?
Skal vi gå i seng?
Måske kan vi gøre det bedre end det.
- Hvad er bedre end en seng? - Kom og se.
Hvad er der, Nan?
Det er bare... Jinny sagde noget, og...
Det har været alt for overvældende, og jeg ved ikke, hvad jeg skal stille op.
Måske kan jeg hjælpe?
Der er der ingen, der kan.
Jinny sagde, at jeg ikke måtte sige det.
Dem, der hører det, vil se ned på mig.
Jeg har vist gjort det meget klart, at jeg har høje tanker om dig.
Og så har jeg lidt erfaring med, at verden ser ned på en.
Har du?
Vi har alle gjort ting, vi ikke er stolte af.
Min mor er ikke min mor.
Det er så grinagtigt. Jeg er ikke den, jeg troede, at jeg var.
Mor...
Mrs. St. George, hun tilgav min far,
i det mindste udadtil, som hun altid gør, og tog mig til sig.
Jeg kender ikke hele historien...
Jinny sagde det bare. Og hun har vidst det hele tiden.
De har alle vidst det hele tiden. Det er næsten det værste ved det.
Løgnene. Sammensværgelsen. Alle sammen.
Så du er ikke født... Din mor og far var ikke...
Og folk vil dømme mig, fordi det er sådan, de er.
Men det er hemmelighederne.
Det er et helt liv fyldt med hemmeligheder.
Jeg kan huske, at der var en pige hjemme i Saratoga.
Hun hed Amy Fairchild,
og hun var født... Hun var født uden for ægteskab.
Og de ting, hun blev kaldt.
Men det var også til dels på grund af hendes hår.
Det var uglet og gavnede hende ikke.
Men folk fik sådan en mine, når hendes navn blev nævnt.
Til festerne sad hun ude i siden,
og der var en cirkel om hende, hvor ingen ville træde ind i,
fordi vi alle vidste, hvordan hendes liv ville blive.
Hun ville aldrig blive normal. Hvordan skulle hun kunne det?
Og nu er det bare... Nu er det mig.
Jeg er Amy Fairchild,
og nogle dage gider jeg ikke at sætte mit hår,
men andre dage bruger jeg timer på det.
Men vi er så forskellige, ikke?
Undskyld. Jeg skulle ikke bare... Jeg...
- Du skal ikke føle, at jeg... - Naturligvis ikke.
Det er fint.
- Skal vi... - Ja, det er sent.
Jeg må hellere gå. Ja. Jeg tror, at vi...
Det må vi hellere.
Lord Seadown er gået i seng.
Han bad mig fortælle dig, at I ses til morgenmaden.
Du har øvet dig.
Endelig er England, som jeg havde håbet.
Jeg vil ikke være Amy Fairchild.
Så lad være.
Men du har taget en børste med, ikke? Det ser lidt...
Åh, Nan.
Nu ved vi det begge, og jeg er så ked af det.
Ikke halvt ked af det. Helt ked af det.
- Jeg ærgrer mig gul og blå. - Lad være med det.
Det passer ikke til din kjole.
Hvem var det, hvis det ikke var mor?
Det ved jeg ikke. Jeg mener det.
Der var et brev.
Jeg kiggede i fars skrivebord på jagt efter maltbolsjer,
men jeg læste kun noget af det. Jeg så ikke et navn.
Det var bare hårde ord om far og...
...aftaler om pengene, der havde skiftet hånd.
Købte de mig?
Mor eksploderede nærmest, da hun så, at jeg læste det.
Nan, hvis du taler med hende, vil hun... Hun vil...
Det gør jeg ikke.
Lad os lukke æsken igen. Ikke?
Vi siger det ikke til nogen, og så bliver alt som før.
Åh, Nan. Det gør mig ondt.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Godmorgen.
Intet er virkeligt, når man er væk hjemmefra.
Jeg vidste det. Jeg... Jeg vidste, at det var sådan.
Før brylluppet forestillede jeg mig, at jeg ville bruge resten af mit liv
på at undskylde over for Conchita. Jeg skulle have stolet på min intuition.
Der findes kvinder og hustruer.
New York var fantastisk, men det var ikke ægte.
Det var ligesom det her. Ikke ægte. Man lader som om hver eneste dag.
Og i den virkelige verden... Jeg tror, at mor har ret.
Conchita passer ikke ind.
Det kommer hun aldrig til.
Men hun gør en afhængig.
Og jeg vil elske hende hele mit liv. Jeg stopper aldrig.
Så kunne jeg også stoppe med at trække vejret.
Nan, skat.
I aftes...
Så du Dicks ansigt, da jeg dansede?
Han var vild med det, ikke?
Hvad er der galt?
Jeg er ikke den slags kone, der forventer, at han bemærker mine nye handsker.
- Naturligvis ikke. - Eller sidder og ser på mig sove.
Men jeg betragter mit barn, når hun sover.
Åh gud.
Nan, siden hun blev født, har jeg været helt fra den.
Hun har brug for mig, og de vil ikke lade mig være hos hende.
Og alt gør ondt, og jeg føler bare...
Har du talt med Dick?
Åh gud... Han skal begære mig. Ikke ynke mig.
Og det allerværste ville være, hvis han skammede sig over mig.
Jeg var aldrig rejst til Cornwall, hvis de ikke havde tvunget mig.
Det ved jeg godt, Nan. Det ved jeg.
Jeg har bare brug for en ny plan.
Indtil da smiler jeg. Han må ikke se, at han rammer mig.
Hør her, Nan.
Når du begynder at lede efter en, hvis den dag nogensinde kommer,
så prøv at finde en, der ikke vil have, at du forstiller dig.
En, jeg kan stole på og fortælle mine hemmeligheder til.
En, der lytter.
En, der forstår, hvad jeg har brug for at høre.
Kære Nan. Jeg elsker dig,
men du bliver nok nødt til at skrue ned for forventningerne.
Bare lidt.
Kan vi tale sammen?
- Det er helt fint. Det er fint. - Nej, det er ikke det...
Det er lige meget. Jeg mener det.
- Selvfølgelig vælger han dig. - Men det gjorde han ikke.
Der skete ikke noget.
Det bliver aldrig mere end...
Det er slut.
- Det var chokerende. - Ikke dårligt.
Champagne. Klokken er 11.00. Vi har ventet længe nok.
- Ja, vi har. - Godt gået.
Den gik af for tidligt!
Så du det, Dick?
Min mand ved desværre ikke, hvordan han skal tilfredsstille mig,
når det handler om morgenchampagne.
Miss St. George.
Må jeg?
Miss St. George, jeg har nydt
muligheden for at lære dig at kende de seneste uger.
Jeg har ventet længe på at møde en, der ville inspirere mig til ægteskab.
Vil du...
Vil du gifte dig med mig?
- Mener du det? - Jeg mener det inderligt.
- Så ja. - Ja?
Jeg siger ja. Jeg siger ja.
Det er fint.
Du frier igen, når mor er i nærheden, ikke?
Nan.
Tillykke.
En overraskelse.
Nan, jeg skal giftes!
- Conchita. - Tillykke!
- Vi bliver nogle gode fruer. - Åh gud.
Jinny.
Jeg er så glad for, at du er dig selv igen efter den fjollede aften i går.
Ja. Jeg er normal igen.
- Er det ikke utroligt? - Godt.
Jeg sagde jo...
Champagne.
Jeg får en svigerinde. Jinny og jeg bliver søstre.
- Jeg håber ikke, at du... - Er du sikker...
Tillykke, Jinny.
En lord.
- Jeg er ked af, at jeg... - Nej.
Jeg er ked af det.
Undskyld.
Men hør her.
Efter alt det gad jeg vide, om Seadown...
Jeg gad vide...
Når du forestiller dig, hvordan det vil være at være gift med ham...
- Jeg gifter mig med ham og melder tilbage. - Ja.
Er du sikker? Er du helt sikker?
- Der skete intet i aftes. - Intet.
Det var det, du sagde.
Jeg...
Jeg vil bare så nødig, at du bliver skuffet.
Du må ikke ødelægge det for mig.
Efter al den tid er det som regel Nan, der overskygger alting,
men hun har faktisk været vidunderlig.
Kan du ikke være glad på mine vegne? I det mindste i dag?
Theo.
- Goddag. - Goddag. Hvad laver du her?
Det her ligner slet ikke mig.
Jeg har faktisk opsporet dig hele vejen fra Cornwall.
- Mød mig ved porten. - Okay.
Sir, madam! De er nødt til at komme. Hertugen af Tintagels karet holder her!
Hertugen? Hvad laver han her?
Stakkels Jinny.
Han dukker op, netop som hun er taget.
- Skynd jer. - Kom så.
Hvorfor kommer hertugen til Runnymede?
Hvor er Nan?
- Åh gud. - Kom nu, Conchita.
- Hvordan har du det? - Godt. Meget bedre nu.
- Jeg havde svært ved at finde dig. - Ja.
- Hvor har du været? - Bare der.
Til mine venners endeløse fest.
Og hvis de var sammen med os nu, dine venner,
hvem ville du så sige, at jeg var?
En kunstnerven, der holder af at luske rundt ved hække.
- Du kunne godt få mig arresteret. - Muligvis, men jeg...
Jeg er uendeligt glad for at se dig.
Så lad os gå en tur først,
og så kan det være, at jeg tilkalder myndighederne bagefter.
Nan, jeg er nødt til...
Du sagde, at du ville ønske, at du kunne blive i Cornwall.
Ja.
- Og at du ikke er til noget ståhej. - Slet ikke.
Det er meget usædvanligt.
De piger, jeg ellers møder, taler ikke så frit og lidenskabeligt.
Og de ville ikke se til min side, hvis jeg bare var kunstner.
- Især når jeg er elendig. - Du er en vidunderlig kunstner.
Faktisk...
Jeg må sige det, inden alle kommer, og alt bliver ødelagt.
Jeg kunne lade, som om jeg bare kom forbi eller var fascineret af haven.
Men sandheden er, at jeg tog af sted fra Tintagel ved daggry
med et mål i tankerne.
Det her er latterligt. Og jeg undskylder for hastigheden.
Men jeg er nødt til det. Det føles altafgørende.
Jeg synes, at du er ekstraordinær. Virkelig.
Og på stranden havde vi... det her...
Det føltes, som om du måske også kunne mærke det. Måske.
Og hvis vi blev enige om altid at svømme i havet
og gemme os for livets ståhej uden at tænke på, hvad andre tænker...
Vil du gøre mig den ære at blive min hustru?
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith