Vahel heidab keegi sulle pilgu
ja sa tead kohe, et mäletad seda surmani.
Selle pikaks veninud kuu jooksul reisisime igasse Cornwalli nurka.
Igasse linna, igasse randa, igale maastikule.
Ent mujal läks päris elu edasi ja ma ei saanud seda igavesti vältida.
Conchita oli üritanud kuu aega ema olla,
kui mina üritasin sotti saada, kuidas emata hakkama saada.
Sa pole ühelegi õe kirjale vastanud.
Lahkusime Londonist nelja nädala eest ja sa pole olnud sina ise.
Vahest pole ma see, kes arvad.
Conchita rõõmustab lõõgastava lapsevaba nädalavahetuse üle.
Maja, milles ta Runnymede'is peatub, on lihtsalt kaunis.
Nädalavahetus ainult teile tüdrukutele. Conchita saab end lõdvaks lasta.
Heldeke, milline daam sa oled.
Muud ma pole soovinudki olla.
Lööd esmalt tantsu, Honoria, või tahad juba õnnemänge mängida?
Teen õnnemänguga otsa lahti. Vean kihla, et kätelseisu ajal
tuli sul meelde, et sünnitasid vaid neli nädalat tagasi.
Heldeke. See on Nan. Tulge!
Oh heldust. Oled päriselt siin?
Kas oled päris? - Olen.
Või lahkud taas? - Olen.
Heldeke. - Kuidas sul läheb?
Olen omadega läbi. Minust väljus inimene ja olen igaveseks rikutud.
Aga Minnie on jumalik ja keegi ei pane sind tähele, kui oled ema.
Igatahes joome midagi, enne kui ära sulame.
Leedi Metsik Pidu hoiab meil silma peal. Hei, Honoria.
Nii elegantne.
Pole aimugi, miks mu vend nii tihti kodust ära on.
Kas soovid juua? - Tänan, ei.
Mida meil muud teha on?
Conchita, pean sinuga rääkima.
Su äkilisest minekust, kui lubasid minuga olla?
Anna andeks, et mind polnud. Olin omadega puntras. Ma ei...
Oleksid pidanud mind nägema. - Kas saame toas rääkida?
Sa ei kujuta ette, palju meil rääkida on, Nan. Need ballid. Käisime ooperis.
Jeerum. Ooper on lõputu.
Mabeli kleit rebenes ja ta käis mingi lordi ees näoli.
Lizzyt hammustas võiduajamisel ämblik ja Jinny pole teinud muud
kui tantsinud lord Seadowniga. - Kolm korda. Vahest neli.
Nad on põhimõtteliselt kihlatud. Oleme peaaegu kälid.
Lizzy tantsis ka Seadowniga. - Jah. Korra.
Terve nädalavahetus emadeta.
Saame teha, mida tahame.
Ja teie saatjadaamina nõuan, et teete täpselt, nagu ütlen.
Esiteks kummutage oma joogid, minge murule ja keerutage nii kiiresti, kui saate.
Läks, läks!
Ema saadab tervisi. - Kelle ema?
Tõelised rõõmurullid, kas pole?
Ettevaatust!
Kes see on? Arvasin, et siin oleme vaid meie.
Richard, mida paganat te teete?
Nüüd on ta rahunenud.
Conchita.
Vabandust, et teid rajalt eksitasin.
Ja olete veel nii osav ratsutaja, hr Dawnly.
Vaata, kes tuli.
Conchita, mis mängu sa mängid?
Sina sadasid me tüdrukute nädalavahetusele.
Teadsid, et naabruses peatun. - Olen oma sõpradega, Dicky.
See on Seadown. - Ära vaata.
Teeskle, et ütlesin midagi tarka.
Aga... kui juba siin olete
ja teeskleme, et ei märka, kui higised me oleme...
Loodan, et me ei käitu kohatult, Honoria.
See tekitaks segaduse, muud midagi. - Hullem veel.
Üks drink. Oleme külalislahked.
Dick, mul on kahju, et Miles ei suuda hobust ohjata.
Aga tead isegi, et kui olend sünnib metsikuna,
ei saa teda iial taltsutada.
Niisiis, täna on nii palav päev.
Ja küsimus on selles, et kui kõik on ühe dringi joonud,
mida veel värskendavat teha võiks?
Tule.
Läki!
Tule, Honoria!
Tere, Honoria.
EDITH WHARTONI ROMAANI AINETEL
Jah, aga kui tuleb välja, et olime siin saatjateta...
Mida küll lord Seadown arvab?
Meil kujuneb maine... - Milline? Et me pole õnnetud?
Mulle sobib. - Tuleb üüratu jama
ja sa tead seda. - Jinny,
sa tead, et olen abielus, eks? Mina olen saatja.
Olen auväärsuse kehastus.
Preili Testvalley on siin.
Mis ajast meie pidutseda häbeneme?
Neiud, kas te pole märganud? Me pole nemad. Oleme ameeriklased.
Millal on meid kottinud, mida meist arvatakse?
Inglased on nii vaimustuses oma ajaloost.
Aga meie oleme alati vaimustavad olnud.
Neil on aeg meilt õppida.
Mul pole peoriideid.
Võtsin vaid magamisriided kaasa. - Olen kindel, et Seadown ei kurda.
Mabel, tantsisin temaga vaid kolm korda.
Või neli. - Või neli.
Jinny, kujuta ette seda kergendust, kui sugulasteks saame.
Ma võtsin mõned kleidid kaasa.
Lizzy, näeksid rohelises võrratu välja.
Vahest leiad endale täna kellegi.
Kujuta ette. Leian kellegi.
Mabel.
Pour toi.
See on vinge. - Imekaunis.
Nan, olen end tollest õhtust saati kohutavalt tundnud. Ma tahtsin...
Kas ema teab, et mulle rääkisid?
Ei, muidugi mitte.
See mõjuks talle rängalt.
Sa ei kujuta ettegi.
Heldeke, mis mul arus oli?
Ühtäkki paiskus see kõik mu suust välja.
Kas palud vabandust rääkimise või 17-aastase vaikimise eest?
Ei, ma palun vabandust kogu elu eest, vist.
See kõlab valesti, Nan. Ma harjutasin seda.
Harjutasin nädalaid, aga mul polnud abiks sind,
kes oleks midagi vaimukat või tarka soovitanud
või teaks täpselt, milliseid sõnu valida.
Nan, palun ütle, et andestad mulle. Sa andestad alati. Oled selline.
Sa ei tunne mind. Mina ei tunne ennast. Võin kes iganes olla.
Hei, oled endiselt Nan. Oled endiselt mu õde.
Las ma aitan sind, jumala eest.
Iga kord kui itsitasime, tülitsesime või voodis lamasime
ja küpsiseid õhku pildusime, oli sul saladus.
Kogu mu minevik on vale.
Ja ma pean Conchitale rääkima. Ja ma pean emale rääkima. Ja ma...
Ei, sa ei tohi kellelegi rääkida.
Kui keegi kuuleb, kui keegi saab teada...
Ütled, et su minevik on vale, Nan, aga su tulevik kaob.
Meie tu... - Aga sellest hoolid sina.
Sina tegid seda. Sina rikkusid kõik ja mida sa nüüd palud?
Unusta see. Unusta see, Nan.
Nagu seda poleks juhtunud. Mis vahet sel on?
See pole tüli mingi lehvi või peole hilinemise pärast, Virginia.
See puudutab tervet minu elu.
Tunnen end seest tühjana.
Ma pole enam endine Nan ja see on lihtsalt tõsiasi.
Oled kõigest minu poolõde ja võibolla on sul vaid pooleldi kahju.
Nan.
Conchie, kas võime palun rääkida... - Nan, ära ütle, et ma ei mõtle sulle.
Kutsusin tänaseks kellegi sulle.
Mida? See polnud selle nädalavahetuse mõte.
Nan. Ole nüüd.
Ei. Miks sa teeskled, et see oli kokkusattumus?
Dick peatub kõrvalmajas. Ja see piinlik põgenenud hobuse vemp.
Ma pean sinuga omavahel rääkima. - Omavahel. Omavahel?
Nagu siis kui sünnituse ajal üksi ja hirmul olin?
Hüüdsin sind. Karjusin. Ja sina olid rannas.
Ma tahtsin väga jääda. Aga ma pean sinuga rääkima.
Nan, palun... Ei, sina kuula mind. - Kui annaksid mulle hetke...
Sa naased peagi New Yorki
ja ma naasen sellesse majja, nende inimeste, müüride ja vaikusega.
Jah, ma korraldasin selle nädalavahetuse. Ja see kohutab Inglismaad.
Aga see ka sobib Inglismaale. Nad jumaldavad kohkumist.
Kõike, mida Dick minus jumaldas, tema perekond vihkab.
Oled näinud inglise tüdrukuid.
Nad vaid noogutavad, kuuletuvad ja tikivad.
Me oleme nagu hoopis teine liik.
Aga ma armastan teda, Nan.
Ma armastan nii väga oma abikaasat.
Ja kui ma ei suuda panna teda armastama mind nagu enne,
et talle meenuks, kes ma olen, ja ta ei vaataks mind
pettunud ilmel, siis ma ei ela seda üle.
Kas sa aitad mind?
Pärast lapse saamist olen olnud nii...
Igatahes peab tänane õhtu õnnestuma.
Heldeke, Nan. Aitäh.
Suur tänu.
Hoiame pead püsti ja kained, eks ole, kullake?
Jah.
Mabel, Lizzy, Jinny.
Näed jumalik välja, Mabel.
Sa oled kaunis. Olete kõik imekaunid.
Tüdrukud, kas see pole nagu vanasti?
Ärge muretsege, olen nüüd abielunaine.
Ja ema.
Nii et tänu tuleb vaikne täiskasvanute pidu.
Elegantne ja tagasihoidlik.
Kas sina tegid seda?
Vaata Jinnyt, ta valitseb tervet tuba.
Kuule, Dick, isegi su õel on sinust lõbusam...
Tule.
Dick, su naine on osav. - Olen ta osavust näinud.
Viimasel ajal mitte. Ja olen uut trikki õppinud.
Vaadake, kõik! Conchita teeb oma trikki!
Vaadake ja õppige! Olge pidu!
Palun? Hästi.
Hei, musi.
Kas pakud mulle ka?
Napsi?
Ma ei tea. Mida sul veel pakkuda on?
Prl St. George, peame Inglismaal pealekäimist ebameeldivaks.
Oled väga ilus. - Mu nina oli...
Ma olen kindel, et imetlevate pilkude tõttu tead seda.
Kas tantsid minuga?
Nii palav. Kas saame õue minna?
Kullake, mine aeda. Tulen peagi.
Ta tuligi.
Kes?
Naaber, Guy Thwarte.
Ta lausa anus kutset.
Theodore, prl Hopeleigh huvitub loodusest.
Sa nägid...
Kas pole nii, Jean? - Siili. Jah.
Kas ta oli okkaline? Või...
Jah. Väga okkaline.
Äkki võiksid teda tikkida, see meeldib sulle.
Kujutage ette, mis tunne on siin siil olla.
Ajaksid oma siiliasju ega teaks, et meil on siin hertsog.
Vabandage mind.
Kuidas? Kuidas saad olla...
Conchita käis peale.
Kuigi pean ütlema, et kui oleksin teadnud, et Nan on siin,
oleksin kiivrit kandnud.
Tere.
Tahan vaid aeda imetleda.
Vahel tahaks veidi hinge tõmmata, eks?
Igatsesin sind.
Igatsesin meid.
Sinu lähedust.
Sinuga rääkimist.
Ma tean. Pärast Minniet pole me...
Meie pisitütar.
Meil on laps.
Laps.
Conchita, teeme koos sinu trikki.
Seadown ei pööra mulle tähelepanu. Palun?
Teeme seda koos.
Tule. Palun. Palun, Conchita. - Kallis, oled purjus.
Hüva. Oota. - Tähelepanu, teeme koos trikki.
Conchita, oleme seda näinud, tule tagasi. - Me teeme trikki.
Jaa. - Kas teeme, Conchie?
Jah.
Ta ikka ei vaata.
Hei, kullake, võtame sulle juua. Oled endiselt kõige kaunim.
Kas ta pole imeline?
Hüva, kutid. See hetk on käes. Peitusemäng.
Mabel!
Peituseaeg! Oled parim peitja.
Sina lähed esimesena peitu! Tule!
Hüva. Läki.
Kas midagi...
Kas pärast me viimast kohtumist on midagi juhtunud?
Mis mõttes?
Oled kuidagi vaiksem.
Oled esimene, kes märkas.
Kuidas sul läheb? Sinu ema ja kõigega?
Vabanda „ja kõigega“ eest. Kuidas sul läheb?
Kõik lähevad eluga edasi.
Nende naeru ja naeratustega on raske leppida.
Jah.
Vahel mõte sellest, kuidas kõik tantsivad, naljatavad ja räägivad
juustust või millest iganes...
Mulle meeldib juust.
See on halb näide, aga...
Jah. Hästi.
Kui su ema enam ootamatult pole, on see...
Vahel meenub mõni mälestus.
Kui ema pole, on see...
Jah.
Ära tule sisse. - Jinny?
Sa ei pannud lukku.
Nojah, kas see oleks sind takistanud?
Kas sa... Seadowni ja kõige pärast?
Pole lugu.
Aga tema palus ise mind tantsima. Tema.
Ja ma poleks iial, kui teadnuks, et sina ja tema...
Muidugi mitte. Kõik on hästi.
Sest see on mulle tähtsam, meie sõprus.
Me pole kihlatud. Ma pole temaga kihlatud, nagu mu ema alatasa meelde tuletab.
Asi on selles, et me ei tea, ega ju?
Me ei tea kunagi.
Jinny, äkki see on meie armastuslugu?
Minu ja tema.
See on Seadowni otsus, kas pole?
Inglismaal peetakse pealekäimist ebameeldivaks,
nii et tema otsustab.
Ja küllap see oleneb sellest, kas teda huvitab ilu ja võlu või...
Või mis?
See, mida iganes sina pakud.
Tüdrukud! Peitus! Kus te olete?
Me otsime Mabelit.
Tüdrukud! Mäng algab.
Mabel, me tuleme.
Tule. - Allkorrusele.
Lizzy! Kus su riivatu õde on? Sa ei suuda teda ohjata?
Mabel on nurkadesse varjumise spets.
Kuhu ta läks? Ülakorrusele?
Tere.
Teesklesin, et otsisin su õde.
Või nii?
Kardan, et tegelikult otsisin sind.
Vahest peaksime koos otsima.
Mulle meeldib ka vaikus.
Oleme loodetavasti teinud kindlaks,
et pean lugu kingade tordi sisse pillamisest,
hoonetel ronimisest ja muust. Pean väga lugu.
Aga lihtsalt jalutamine ja vaikus on ka...
Ma pole viimasel ajal hoonetel roninud.
Kas see tundub olevat koht, kus Mabel end varjata võiks?
Peaksime uurima.
Ei midagi.
Kas sulged ukse?
Leidsid mu üles.
Istu sinna.
Kas tahad siia istuda? - Võta oma kleit seljast.
See pole tegelikult minu kleit.
Me ei teadnud, et keegi... - Kas tahad seda?
Võta see seljast.
Aeglasemalt.
Mul on tunne, nagu te räägiksite teist keelt,
Conchita ja ülejäänud teist.
Valjult.
See on Conchita keel.
Ta oleks nagu kartmatu.
Ta on vapustav.
Kas sa jälestad teda?
Ei.
Aga ta ei mõista vist kellegi vabatahtlikku üksindust
ega seda, mida tähendab lord olla.
Richard?
Ta on kõigest inimene.
Conchita on tema ise.
Võrratu oleks teada, mida see üldse tähendab.
Usun, et ühel päeval lihtsalt mõistad seda.
Kas see oli su õde?
Ta on hõivatud su venna pärast Jinnyga võitlemisega.
Seadowni pärast?
Nad ei tunne teda.
Olen kuulnud, et ta on paras mõistatus.
Ta on koletis.
Ära liiguta.
Mul sai Londonist kõrini, kui Cornwalli läksid.
Või nii?
Täiega.
See muutus mõttetuks, kuna inimene, kellega seda jagada tahtsin, lahkus.
See inimene minevikust, ballieelsest ajast ja nii,
võibki läinud olla.
Tere. Mida sa...
Ettevaatust. Peitu. - Ma otsisin sind.
Mis mängu sa mängid, Laura?
Mäng pole saatjadaami töö.
Mida sa teed?
Käskisid peitu pugeda.
Kas lehvitad kellelegi?
Kas see? - Jah.
See on tavaline.
Seisan tavaliselt nii.
Võtad vabalt.
Kas vajad abi?
Jah, palun.
Palun vabandust.
Miks?
Paned mind tahtma vabandust paluma.
Selle eest, et su käsi võresse kinni jäi?
Nan, ma pole iial kohanud kedagi, kellega on nii lihtne aus olla.
Kas pole kummaline?
Kas lähme voodisse?
Vahest teeks midagi paremat.
Mis on parem kui voodi? - Tule vaata.
Mis lahti, Nan?
Jinny lobises midagi välja ja...
Seda kõike on liiga palju ja ma ei tea, mida peale hakata.
Kas saan aidata?
Ei, mitte keegi ei saa.
Jinny ei lubanud kellelegi rääkida.
Kui keegi teada saaks, arvataks minust halvasti.
Olen vist juba näidanud,
et arvan sinust väga hästi.
Lisaks olen harjunud sellega, et minust halvasti arvatakse.
Või nii?
Oleme kõik teinud asju, mille üle me pole uhked.
Mu ema pole minu ema.
See on jabur.
Aga ma pole see, kelleks end pidasin.
Ema...
Pr St. George andestas mu isale,
vähemalt väliselt, ta teeb seda alati, ja võttis mu endale.
Ma ei tea kogu lugu.
Jinny lobises selle välja ja ta on terve aja teadnud.
Kõik on seda teadnud.
Osaliselt see häiribki.
Valetamine. Sepitsemine. Kogu see kupatus.
Nii et sinu sünd polnud...
Su ema ja isa polnud...
Inimesed mõistavad selle hukka, nad on sellised.
Aga need saladused...
Neid on terve hunnik.
Mäletan üht tüdrukut Saratogast,
ta nimi oli Amy Fairchild.
Ta sündis väljaspool abielu
ja teda noriti erinevate nimedega.
See oli osaliselt ta soengu pärast,
mis olid alati sassis ja sellest polnud abi.
Aga inimestel oli teatud ilme, kui ta nime mainiti.
Ta istus pidudel eemal
ja ta ümber oli ring, kuhu keegi ei astunud,
kuna teadsime kõik, milliseks ta elu kujuneb.
Ta poleks iial saanud normaalne olla.
Ja nüüd olen mina selline.
Ma olen Amy Fairchild
ja mõni päev ei viitsi ma soenguga tegeleda,
kuid teine päev võin seda tunde teha.
Oleme kõik erinevad, kas pole?
Vabanda. Ma poleks tohtinud... Ma...
Ma ei tahtnud, et tunned... - Muidugi mitte.
Kõik on hästi. Hästi.
Kas peaksime... - Jah, hilja on.
Peaksin vist minema. Jah, arvan, et me...
Peaksime minema.
Lord Seadown läks magama.
Ta palus öelda, et kohtub teiega hommikusöögil.
Oled oma trikke harjutanud.
Viimaks on Inglismaa selline, nagu lootsin.
Ma ei taha olla Amy Fairchild.
Ära siis ole.
Aga võtsid ikka kammi kaasa, eks?
See tundub veidi...
Nan.
Teame seda nüüd mõlemad ja mul on tohutult kahju.
Mitte pooleldi kahju. Täiesti kahju.
See rusub mind.
Ära ole rusutud.
See ei sobi su kleidiga.
Kes see oli, kui mitte ema?
Ma ei tea.
Päriselt ei tea.
Oli üks kiri.
Otsisin isa lauasahtlist komme,
aga lugesin vaid väikseid lõike. Ma ei näinud nime.
Seal olid vaid solvangud isale
ja kokkulepped makstava raha kohta.
Nad ostsid mu?
Ema lausa plahvatas, kui nägi mind selle kirjaga.
Nan, tõsiselt. Kui temaga räägid, siis ta...
Ma ei räägi.
Sulgeme selle laeka, eks ole? Jah?
Ära kellelegi räägi ja kõik jääb endiseks.
Nan. Anna andeks.
Hommikust. - Hommikust.
Hommikust.
Miski pole päris, kui oled kodust eemal.
Ma teadsin seda. See ongi kohutav tõde.
Enne laulatust kartsin, et pean ülejäänud elu
Conchita eest vabandama.
Oleksin pidanud sisetunnet usaldama.
Tõsiasi on see, et on olemas naised ja on olemas abikaasad.
Ja New York oli võrratu, muidugi oli, aga see oli teesklus.
Lihtsalt teesklus. Teesklus iga päev.
Ja päris elus... Ma arvan, et emal on õigus.
Conchita ei sobi siia.
Ei hakka iial sobima.
Aga ta on nagu sõltuvus.
Ja armastan teda terve elu. Ma ei saa sellest iial üle.
Kuidas saaksingi? See oleks nagu hingamast lakkamine.
Nan, kullake.
Eile õhtul...
Kas sa nägid Dicki nägu, kui tantsisin?
See meeldis talle, eks?
Mis lahti?
Ma pole selline abikaasa, kelle uusi kindaid ta märkama peab.
Muidugi mitte.
Kelle uinumist ta peaks armsal pilgul imetlema.
Kuigi imetlen, kuidas mu laps magab.
Heldeke.
Nan, olen sünnist saati selline tuulepea olnud.
Ta vajab mind ja mind ei lasta tema lähedale.
Ja lisaks teeb kõik valu ja ma tunnen... - Kas oled Dickiga rääkinud?
Soovin, et ta ihkaks mind, mitte ei haletseks.
Ja kindlasti ei taha ma kõige hullemat, et ta mind häbeneks.
Ma poleks läinud Cornwalli, kui mind poleks sunnitud.
Ma tean, Nan. Eks ole? Ma tean.
Vajan lihtsalt uut plaani. Ongi kõik.
Seni aga säran naeratades. Ta ei tohi teada, et mind murrab.
Kuula mind, Nan,
kui hakkad kedagi otsima, kui see päev tuleb,
püüa leida keegi, kes ei soovi, et sa teeskleksid.
Keegi, keda usaldada ja kellele saladusi rääkida.
Kes kuulab.
Ja keegi, kes mõistab, mida kuulda tahan.
Kallis Nan, oled mulle kallis, aga arvan, et pead lati madalamale laskma.
Õige pisut.
Hei, kas saame rääkida?
Pole lugu. Kõik on hästi.
Ei, aga asi pole...
Kuule, vahet pole. Päriselt.
Muidugi valis ta sinu. - Aga ei valinud.
Midagi ei juhtunud.
Sellest ei saa iial enamat kui...
See on läbi.
See oli šokeeriv. - Polnud paha.
Šampanjat. Kell on 11, oleme piisavalt kaua oodanud.
Tõepoolest. - Tubli.
See läks varem lahti!
Nägid seda, Dick?
Jaa, kardan, et mu mees ei tea, kuidas mind rahuldada,
kui asi puudutab hommikust šampanjat.
Prl St. George.
Kas tohib?
Mul on olnud rõõm, prl St. George,
teid viimastel nädalatel tundma õppida.
Olen kaua oodanud tutvumist kellegagi, kes paneks mind abielule mõtlema.
Kas te...
Kas te tuleksite mulle naiseks?
Mõtled seda tõsiselt? - Kindla peale.
Siis jah. - Jah.
Ma olen nõus. Täiesti nõus.
Kõik on hästi.
Palud uuesti, kui ema on lähedal ja kuuleb, eks ole?
Nan.
Palju õnne.
Üllatus.
Nan, ma abiellun!
Conchita. - Palju õnne!
Meist saavad abikaasad. - Oh heldust.
Jinny.
Mul on hea meel, et oled pärast eilseid rumalusi taas sina ise.
Jah. Taas mina ise.
Suudad seda uskuda? - Hästi.
Ma ütlesin...
Šampanjat.
Ja saan endale käli. Meist Jinnyga saavad kälid.
Loodan, et sa ei arva... - Oled kindel...
Palju õnne, Jinny.
Lord.
Mul on kahju, et ma... - Ei...
Mul on.
Mul on kahju.
Aga kuula mind.
Mõtlen pärast kõike, kas Seadown...
Mõtlen, kas...
Kui kujutad ette, mis tunne on temaga abielus olla...
Abiellun temaga ja annan sulle teada.
Hästi.
Oled kindel?
Oled täiesti kindel?
Midagi ei juhtunud eile. - Ei juhtunud.
Ütlesid seda.
Ma lihtsalt...
Oleksin väga kurb, kui sa pettuksid.
Ära riku seda ära, Lizzy.
Tavaliselt keerab Nan kõik untsu,
kuid seekord on ta üsna tore olnud.
Kas sa ei võiks rõõmustada minu pärast?
Vähemalt täna?
Theo.
Terekest.
Tere. Mida sa siin teed?
See pole üldse minu moodi.
Järgnesin sulle Cornwallist.
Kohtume värava juures. - Hästi.
Härra, madam, te peate tulema.
Tintageli hertsogi tõld on värava ees.
Hertsog? Mida ta siin teeb?
Vaene Jinny.
Hertsog ilmub välja, kui Jinny on juba võetud.
Lähme kähku. - Läki.
Miks peaks hertsog Runnymede'i tulema?
Kus Nan on?
Oh heldust. - Tule, Conchita.
Kuidas sul läheb? - Hästi. Nüüd palju paremini.
Alul oli sind raske leida. - Jah.
Kus sa olnud oled?
Lihtsalt seal.
Oma sõbra lõputul peol.
Kui nad praegu meiega oleks, sinu sõbrad,
kellena sa mind tutvustaks?
Lihtsalt mu kunstnikust sõbrana, kellele meeldib põõsastes hiilida.
Sul oleks õigus mind vahistada lasta.
Võimalik, aga mul...
Mul on võimatult hea meel sind näha.
Nii et lähme jalutame enne
ja ehk kutsun hiljem ametivõimud välja.
Nan, ma pean... Palun...
Sa ütlesid, et sooviksid igaveseks Cornwalli jääda.
Jah.
Ja sulle ei meeldi jaburdused? - Üldsegi mitte.
See on mu arust väga ebatavaline.
Neiud, kellega kohtun, ei räägi nii vabalt ja kirglikult.
Ja nad ei hooliks minust, kui oleksin vaid kunstnik.
Eriti veel vilets. - Oled võrratu kunstnik.
Tegelikult ma...
Pean rääkima, enne kui kõik tulevad ja selle rikuvad.
Võiksin teeselda, et sattusin siit mööduma
või et tundsin huvi selle aia vastu.
Aga tegelikult asusin koidu ajal Tintagelist teele
ja mul oli kindel siht.
See on mõistagi jabur.
Ja ma palun vabandust, et see nii kähku käib.
Aga ma pean seda tegema.
See tundub vajalik.
Arvan, et oled erakordne. Päriselt.
Ja tolles rannas tundsime me kaks...
Mul oli tunne, et tundsid seda samuti.
Võibolla.
Ja kui me lepime kokku, et ujume alati meres,
varjame end elu jaburdustest
ega hooli teiste arvamusest...
Kas sa tuleksid mulle naiseks?
Tõlkinud Vova Kljain