Egy angol herceg, nagyon fess
Ki lesz a hercegnéje?
Nan!
Ó, Nan hercegné, Nan hercegné
„Ó, én nem megyek férjhez Ó, várjunk, hogy herceg?”
- Conchie, elég lesz! - „Akkor igen”
Nem is mondtam ilyet! Nem tudtam, hogy az, jól tudod.
Dehát ő nem is tudta, hogy herceg!
Ő festőnek hitte!
- Miért nem mondtad? - Elég, elég! Komolyan!
Hogy mehetnék hozzá? Kétszer találkoztunk.
Alig ismer. Semmit sem tud rólam.
Ó, drágám, az ismerkedés az esküvő után kezdődik!
A házasságot...
ne becsüld alá!
Én éppen túlbecsültem!
Azóta becsülgetem, amióta megkérte a kezem.
Én nem lehetek hercegné.
Mondj egy okot, hogy miért nem lehetsz hercegné!
Amúgy mit csinál egy hercegné?
Az a helyzet Theóval... hogy felbukkant, és...
és elfogott valami...
- Elfogta valami! - Hagyd abba! Elég!
Mintha szabad lennék, és amikor vele vagyok,
akkor... akkor szinte elfelejthetem, ki is vagyok.
Én megmondom, ki vagy.
Egy olyan valaki, akinek az álomszerű eljegyzése miatt
most bejutottunk Tintagel hercegnéjének privát báljára.
- Ami elképesztő! - Lizzy is odáig lenne!
Még mindig nem jött levél?
Hihetetlen, hogy csak úgy csapot-papot itt hagyott.
Annyira sápadtan szállt fel a hajóra!
Nem vall Lizzyre.
Nos, pár hét, és úgyis találkozunk vele otthon.
Szegény Jinny azt hiszi, a New York-i esküvője miatt megyünk,
de én végig csak Lizzyt ölelgetem majd,
meg a pudlit, lehetőleg teljesen megfeledkezve Angliáról.
Lányok! Lányok!
EDITH WHARTON REGÉNYE ALAPJÁN
Lányok, búcsúzzatok el Conchitától!
Visszabújok a szerepembe. Szófogadó és szerény leszek.
Conchie, te most...
Természetesen. Tökéletes feleség vagyok.
Miss St. George?
A hercegné délutánra várja önt a társalgóban.
Ezt pedig a herceg küldi.
Conchita!
Hát megérkeztél! Gyere be, nézz szét!
Annyira rossz Conchitát így...
Nan?
Szia!
Most nem festesz?
Kissé letámadtalak Runnymede-ben.
Titkos hercegként?
Tényleg herceg vagyok.
Igen, mint megtudtam.
És azt szeretném mondani...
hogy amikor feleségül kértelek, azt őszintén akartam megtenni,
a rangom terhe nélkül.
A parton a valós énemet mutattam.
De sajnos a körítés is jár hozzám.
Túl kell élnünk a mai bált,
az egész színjátékot.
Azután, ha úgy érzed... mégsem való neked ez az élet...
akkor felbontjuk a jegyességet.
Komolyan?
A hírneveden nem ejt foltot.
Sajnos a rangom megkerülhetetlen.
De ha megengeded, bemutatom neked az egész életemet.
Így átgondolt döntést hozhatsz.
Hogy akarok-e hercegné lenni.
És velem.
A valódi énemmel.
Ennyit utazni, csak hogy más házában teázzunk...
Ezek a bálok!
Csak szükségtelen pénzköltéssel és elkerülhetetlen csalódással járnak.
Mint a házasság?
Vagy a szülőség.
Csak két órát késtél.
Most miért? Szalagot vásároltál? Az inasokkal táncoltál?
Végre, Richard, egy kis békesség!
Megtanítottad a jó módorra!
Szép munka!
Az összes barátnődre számíthatunk ma este?
Az egyik már visszamenekült New Yorkba az anyákkal.
A szebbik. Aki sületlenségeket beszélt.
Ez mindannyiukra illik.
Lizzy ment haza New Yorkba,
de a többieket mind meghívták. Természetesen itt lesznek.
Conchita, megjött! Megjött Jinny!
A hercegné biztosan nehezen viseli a barbárok megszállását.
Ahogy mindannyian.
Nos, reméljük, Seadown menyasszonya kezelhetőbb lesz!
Túl kell élnünk valahogy. Egyedül a lány vagyona vigasztal.
Ha lesz belőle valami. Lehet, Seadown csak játszadozik vele.
Bemutatom Lady Seadownt.
- Egybekeltünk. El tudjátok hinni? - Nem!
Nem várhattunk tovább.
És a New York-i esküvő?
A mamátok az összes manhattani katedrálist lemérte.
Tudom. De ha az ember határozottan érzi, mire vágyik...
A szerelem nem a külsőségekről szól. Mi már ráébredtünk erre, igaz?
- Hanem rólunk. - A romantikáról.
Lord és Lady Seadown.
- Gratulálunk! - Uramisten! Gratulálunk!
- Úgy örülök! - Gratulálok!
Köszönöm, Conchita.
Gratulálok!
Egybekeltek? Ez kész komédia!
Boldognak tűnt.
Nos, az esküvő utáni időszakban még mindenki boldog.
Mi Dickkel hetekig vagy bámultuk,
vagy fogdostuk egymást, néha egyszerre.
De ha Jinny másra vágyik...
Itt nem fontos a mi vágyunk. Hidd el, drágám!
Ha teljesülne minden vágyunk,
most New Yorkban lennék egy halom férfival,
süteménnyel és pudlival...
De a titkos egybekelés... Én magamtól sosem gondoltam volna...
Elkészítettem a tejet, Lady Marable.
Köszönöm szépen!
- Szüksége van még valamire? - Nem.
Ön egy angyal. Köszönöm.
Tudod, azt hittem, legalább Miss Testvalley-nek örülnek majd,
hiszen egy időben őket szolgálta, de amit én csinálok, az mindig rossz.
De szerinted Jinnynek tényleg...
Ezt a családot valahogy muszáj túlélni.
De én rátaláltam a titok nyitjára.
A hallgatagságra.
Se nyikkanás, se vélemény.
Igaz, mindenhogy magányos vagyok, de így legalább elfogadnak.
De mintha kihunyt volna a szemed fénye!
Igen, de amikor kihunynak a fények,
és koromsötét van,
akkor nincs miért bocsánatot kérnem.
Amúgy sem vagyok egyedül.
Itt van nekem a kisbabám. És már Jinny is a sógornőm.
De most az ő életéről van szó, alig ismeri ezt a férfit.
Még mindig Jinnyről van szó?
Mindjárt megetetlek!
Bocsánat! Jinny itt van?
Most nem tudunk látogatókat fogadni.
Öö... Most kezdődik a körbevezetés a kastélyban,
és meg akartam kérdezni... Jinnyt, hogy ő is...
Majd este találkoznak a bálon.
Jó. Köszönöm.
Akkor majd este!
A szüleiden úgy láttam...
Magas elvárásaik vannak, de te bőven megugrod őket,
Lady Seadown!
Milyen érzés tökéletesnek lenni?
Nem tudtam, hogy az vagyok, amíg te nem mondtad.
De persze igyekszek.
Pontosan ezt szeretem benned a legjobban.
Azt, hogy te erre koncentrálsz.
Miközben mások pávaként illegetik magukat.
Te lélegzetelállító szépség!
És a lelked is legalább ugyanilyen csodás.
Persze a külsőd is. Azért ezt tegyük hozzá!
El tudod képzelni, mi lett volna, ha nem találkozunk?
Nem.
A sok, egymástól távol töltött év után...
végre megszereztelek.
Az én Jinnymet!
Szép itt a kilátás.
Gondoltam, kiülök ide egy kicsit.
Mi van a kezedben?
Egy könyv.
Igen, látom, hogy nem péklapát.
Tehát Jinny és Seadown. Hallottad?
Az édesanyátok...
Természetesen felháborodott a hirtelen döntésükön.
De ha üresen kong a kassza...
Ejha! A családod igen elkötelezetten alacsonyítja le a barátnőimet,
pedig ők alacsonyodtak le fivéreidhez.
Örvendjünk a boldogságuknak!
Fáradj be!
- Annabel! - Örülök, hogy itt lehetek, Őméltósága!
Valóban? Vagy inkább rettegsz?
Egyszerre örülök és rettegek is.
Szerintem is így a helyes.
Még sosem jártam Amerikában. Érdemes elmennem?
- Igen, nagyon szép ország... - Meg is állítalak.
Roppantul elfoglalt vagyok, messze van. Jobb, ha reálisan állunk hozzá!
Mit szeretsz a fiamban?
- Én... - Igaz, hiszen alig ismered.
Már a házasság is elég rémisztő.
Ha a fiatalok tudnák, mennyire is kéne rettegniük tőle,
a papok kifogynának a munkából.
Természetesen a fiam sem ismer,
de attól tartok, reménytelenül beléd szeretett.
Ezt ő mondta?
Az elmúlt tíz évben
minden társasági összejövetelen vadként űzte
Anglia összes valamirevaló leánya.
Akárhányszor szezonzáró bált tartottunk,
ő sosem hívott rá vendéget.
A tekintete még sosem lágyult el annyira, mint amikor rólad beszél.
Milyen lesz a báli ruhád?
Én azt vallom, a nők igenis törődjenek a külvilággal,
de közben a ruházatukért is lelkesedjenek.
Én is így látom.
Kék ruha lesz rajtam, búzavirágszínű.
Gyönyörű díszítéssel innentől idáig.
Kitűnő.
Anno 19 évesen én is hasonló ruhában voltam a Dorchesteri Bálon.
Theodore édesapja egy harangvirághoz hasonlított.
Most már tengeri szörnyként néznék ki benne,
- de neked jól fog állni. - De...
A korral és a bölcsességgel számos előny és tapasztalat jár,
amik túlmutatnak a karcsú derékon és bájos orcán. Hidd el nekem!
Mindez, a rang...
nem mindenkinek könnyű.
Ahogy Theónak sem az.
Gyűlöli, őt csak a festészet érdekli.
Megkértem, hogy fessen le csillogó szemekkel, ám nem hajlandó rá.
De hiszem, hogy a te szemeid csillogni fognak tőle.
Most mehetsz! Vár rám az italom.
Őméltósága, ha szabad,
én igenis látom a csillogást, a saját természetéből adódóan.
És hiszem, hogy ha felvenné azt a kék ruhát,
még mindig harangvirággá válna.
Tévedsz.
A harangvirág leszegi a fejét. Erről híres.
Talán 19 évesen, a Dorchesteri Bálon még leszegtem a fejemet,
ám most, hercegnéként mindig emelt fővel járok.
Neked is ezt javaslom.
Legalábbis mások előtt.
A Tintagel család portréi,
amelyek, nos...
Hányszor látogattál már ide?
- Minden évben. - Ó, Istenem!
Most következik az étkező, ahol a család...
Étkezik? Az asztalon táncol?
Tudod, New Yorkban is vannak kastélyok.
A Central Parkban is építettek egyet pár éve.
Ezt mikor építették?
1342-ben. Eredetileg.
Nahát!
Utána pedig azt a szalont tekinthetjük meg, ahol az előkelőségeket fogadták.
A kastélynak természetesen több része is van.
De itt úgy tehetek, á, mintha megszűnne.
Ez a menedékem, mondhatni.
Az elmélkedéshez.
Vagy pont...
az ellenkezőjéhez.
Ami néha ugyanolyan jó érzés.
Az emberek általában kimaradnak a festményeimből.
Szinte mozog.
Ez csupán színes festék.
Ha én festenék színeket...
az nem...
Próbáld csak meg!
Nem tudom, mi ez, de talán egy...
kígyó.
Vagy giliszta. Nem tudom.
Azt hittem, az emberek kimaradnak a festésből.
De te nem akárki vagy.
Sok errefelé a gyönyörű táj.
Amikor a közelben szálltam meg, csak mentem és mentem, folyamatosan sétáltam...
De így is alig tudtam...
Arra célzok, hogy lóháton lehetne igazán bejárni.
New Yorkban is szoktatok lovagolni?
Nem.
De Saratogában igen.
Nyugalom!
Mi... Te hogy...
Hó! Na! Jó, most fogd meg a kantárt...
Tudom, hogy kell megfogni.
Láttam, hogy bajban vagy...
- Nem az a fajta vagyok... - Nan?
...aki bajba jut, és le kell segíteni a lóról.
- Megsérültél? - Nem.
Nem... Nem, jól vagyok.
Azt hittem, később jössz!
Akkor kimaradok a kiabálásból!
Nan ő Guy Thwarte, a legrégebbi barátom.
Hogy vagy?
Anyám folyton rólad beszél. Meg persze Nanről.
Igen, gondolom, nagyon kíváncsi Nanre.
Tudod, Jinny nagyot néz majd.
Az a család senkit sem szívlel.
Még egymást sem.
Nan, szerinted Dicknek így is tetszik majd a hajam?
Lehetek egyszerre szép és kötelességtudó, nem?
Ezt a hercegné küldi Miss St. George-nak.
ÍGY EMELT FŐVEL TÁNCOLHATSZ
Ez biztos megvan ötmillió éves. Ejha!
Tegyük fel!
Na, kicsi Nan, így is felbontod az eljegyzést?
Szerintem ez az első, hogy neked szebb az öltözéked.
Gondoltad, hogy eljön ez a nap? Ez az este...
A szüleim kérték, hogy menjünk fel hozzájuk a teraszra.
Engem kértek?
Természetesen, Lady Marable.
Atyaég! Bevált a terv! Már nem én vagyok a szörnyű meny.
Sok sikert!
Nan? Hol van a smaragd karkötőm?
Jézusom! Végre látlak! Gyere csak!
- Végre! Jinny! - Megkértelek, hogy add vissza...
Őszintén boldog vagy?
Micsoda? Persze, drágám, hiszen megházasodtam!
- Ó, Jinny, én csak... - Mama persze dühös lesz,
de legalább megúszod a korallszínű nyoszolyólányruhát.
Az narancs volt,
és egészen hagymaszerű lettem volna,
de örömmel felvettem volna, hiszen tudtam, hogy erre vágysz.
Ó, drágám!
Tudom, most udvarolgat neked a herceg,
de ha őszintén szeretsz valakit...
Én téged szeretlek.
Ahogy én is téged.
De tényleg ezt akarom.
És te? Theóval...
Hogyan gondolhatnék a házasságra...
amikor én...
azt sem tudom, ki a valódi édesanyám.
Ezt senki sem tudja, így nem is derülhet ki.
Virginia?
Majd holnap beszélünk, jó?
Ígérem. Vagy később. Megígérem, jó? Majd később!
Akkor te kaptad a sárga szobát.
Teljesen érthető.
Te sokkal fontosabb vendég vagy nálam.
Bár most meztelenebb is.
Jó ég, bocsánat, én... most...
Szóval elmondod neki?
Elárulod Theónak a titkomat?
Ő herceg, talán már észrevetted.
Természetesen gyűlöli a rangját. De akkor is hűen szolgálja azt.
Hogy a herceg elvegyen...
Egy hozzám hasonlót.
Nem teheti.
Nevetség tárgyává válna.
Elveszítené a becsületét és tekintélyét.
- Te még nem mondtad el neki? - Nem.
Nem, csak elijeszteném.
Sosem hazudtam még neki.
És ma este?
Mr. Thwarte csak...
Ha bármit szeretnél még tudni a sárga szobáról,
kérdezz bátran!
A folyosó végén leszek.
Jó ötlet volt a ruha.
Igen. Nagyon jó.
Vállat hátra, öreglány! Vállat hátra!
Húzd vissza egészen 1879 nyaráig!
Akkor még reménykedhettünk férjjelöltekben.
Vajon ez miféle amerikai lesz?
Viharos természetű, akitől szinte retteghetünk?
Vagy csendes, sekélyes személyiségű?
Fogjunk össze, mi, nővérek! Sok szerencsét!
A szokás úgy diktálja,
hogy egy hirtelen esküvő csalódást kelt az anyákban.
Talán nagy ünnepélyt reméltél, anyám?
Egy hatalmas nyilvános lakodalmat?
- Tudod, hogy az esküvők kimerítenek. - Hosszúak, drágák, zajosak.
A csalódottságunk inkább abból fakad,
hogy úgy hittük, Virginia különb lesz, mint a többi.
Az volt a célunk, Lady Brightlingsea,
hogy megspóroljuk a harsány esküvő körüli felhajtást.
Biztosíthatom, a hirtelen döntések nem vallanak rám.
Feleségként garantálom, hogy kerülöm a színjátékot,
és megfelelek az elvárásaiknak,
ahogy a férjemnek is.
Így igenis különbnek tartom magamat.
Én nem illegetem magam pávaként.
Na, végre megnyugodhatunk!
Állítólag máris késünk.
Akkor siessünk!
Ne kezdd!
- De. Én megmondtam. - Azt mondtam, Angliában.
Angliában nincs olyan, aki érdekelne.
Várj! Én azt mondtam, valaki megváltoztathatja a véleményedet.
Azt nem mondtam, melyik országból.
Ebben az esetben hálás vagyok azért, mert idiótának néztél.
Bármikor.
És azért is, hogy letesztelted a lehetséges jelölteket az érdekemben.
Bár nehezen értem ezt a fokú sikert. A nyakkendődet sem tudod megkötni.
A runnymede-i hétvégén
Nannel beszélgettem egy kicsit.
Hát nem különleges lány?
Annyira másképpen mozog!
- Észrevetted már? - Nos...
- Nem túl kecsesen. - ...igen.
Mert igazából
- nem mindig kecses. - Á, nem. Ő...
Igazából összevissza csapong.
- Igen. - De láttad lóháton?
Minden pillanatban meglep a nevetésével és a gondolataival.
Elakad tőle a lélegzetem.
Nagyon különleges lány.
Nos, te már ismered.
Alig.
Bár úgy hallottam, te is három perc után jegyezted el.
Megvan az kettő is.
Csak...
A házasság...
Az a fontos, hogy tudd, mibe mész bele!
- Szorít a ruhám. - Káprázatos vagy.
- Te is. - Tudom. De most te vagy a lényeg.
- Mit művelek? - Hogy?
Csak megjátszom magam mások előtt.
Kit érdekelnek mások?
Nan, kedveled?
Úgy hiszem.
Igen.
- Nan! - Hol van Jinny?
Nan, figyelj! Nan!
Annabel!
A ma este nem Jinnyről és Conchitáról szól.
Hanem rólad.
És tudod, mit?
Teljesen rendben van, ha ki akarod élvezni.
Az is, ha a középpontban leszel.
Talán pont erre születtél.
Rendben?
Miss Annabel St. George!
- Amerikai. - Az.
De azért szép.
Tökéletes hercegné!
Te jó ég, oly régóta várunk már!
Gyönyörű vagy. Rosszul érzed magad?
A gyönyörű ruhámban?
Biztos sokszor kapsz bókot.
Nem. A felhajtás miatt.
Még nem tudom. Te?
Most nem, ami nekem is új érzés.
Úgy tűnik, a jelenléted teljes mértékben feldobta az eseményt.
Végre valaki, akit nem vetek meg!
- Nem táncolsz? - Önre vártam.
Kiköpött anyja.
- Biztosan táncolt volna. - Bizony.
Nos, mi az ítélet?
Nan még tartogathat meglepetéseket.
Most minden megváltozik, ugye?
Igen. Bizony.
Jézusom, szerintem igyunk egyet!
Életed legfurcsább estéje?
Bizony. És nem csak azért, mert visszafogottan viselkedsz.
Én vagyok itt a legszürkébb ember. Bár akad ellenfelem.
Megkérdeztem a lánytól: „Milyen uzsonna?”
Engem nem érdekelnek ezek az új keletű étkezési hóbortok.
Miért nem eszik eleget ebédre, hogy kihúzza vacsoráig?
Nevetséges!
Istenem, Jinnynek olyan könnyű dolga van!
Mindkettőtöknek.
Nan, lehet, mégis te kapod meg az áloméletet?
Mert az rád vallana.
Anyád épp nevet? Tényleg nevet.
Mi lesz még itt, befonják egymás haját?
Ne kínozd magad!
- Jinny más, erről van szó. - Igen. Ő nem olyan pávaszerű.
Van olyan madár, amelyik hajlamos a hátbaszúrásra?
Ha létezik is, biztos nem Angliában.
De jó neki!
Ő csak más, mint...
- mint... - Mint én?
Szóval rájöttél.
Annyira nyilvánvaló!
Jinny pontosan olyan, mint ti.
De... Nem úgy értettem...
Ott a reggeli.
Aztán a vacsora, nincs tízórai, nem, nem!
- Aztán a vacsora... - Elnézést!
...úgy hétkor-hétkor...
Elfogadnak engem valaha?
Próbáltam önmagam lenni, próbáltam más lenni.
Van egyáltalán értelme próbálkoznom?
- Conchita, ne emeld fel a hangod! Kérlek! - Nem emeltem fel.
Ez új.
Mit látnak Jinnyben?
A szőke haja és a fehér bőre miatt fogadták el ilyen könnyen?
Mindannyian.
Az egyszerű magyarázat lenne.
Köszönjük, nem kérünk a vádaskodásból.
- Lehet, hogy te így gondolkozol... - Minden egyes nap.
De mi nem. Nem is tűnik fel az ilyen.
Irigylem önöket!
Conchita, ha nem tudod, ki legyél itt, én megmondom neked.
Egy egészséges gyermek anyja,
és egy gazdag ember lánya.
Visszatért a vihar.
- Nem kéne... - Nem.
Ha a rossz viselkedést erősítjük meg a gyerekben,
akkor sosem fog felnőni.
Conchita!
Szörnyű látvány, ugye?
Borzalmas.
Egész éjjel csak itt álltál.
- Szórakozz is végre! - Ne!
Gyere!
Miért hagytál ott?
Runnymede-ben.
Vagyis tudom, miért, de...
hogy tehetted ezt?
Miután ennyire fontos dolgot osztottam meg veled!
Ennyire életbevágót!
Azt hittem, neked megnyílhatok.
Őszintén szólva megijedtem.
Nos, ha ennyire megdöbbentő, és nem tűröd a szégyenemet...
mentsd meg Theót!
Ez a helyes döntés.
Mondd el neki!
Miért ne tennéd meg?
Hol van Richard? Conchita eltűnt.
Conchita!
Pontosan ez a célja. Conchita nem téved el.
- Conchita! - A sziklák felé ment?
- A figyelemért csinálja. - De Nan, én vagyok a férje.
Az én dolgom, hogy megadjam neki.
Conchita!
Hadd menjen!
Conchie-nak semmi baja. Ő ilyen.
Conchita!
Le is feküdhettem volna. Én...
majdnem le is feküdtem.
De ha így is tettem volna...
akkor is felkeltem volna.
Conchita!
Sajnálom. Sajnálom. Sajnálom.
Mégis mit sajnálsz?
Én sajnálom.
Igazad volt.
A családomról. Arról, ahogyan bánnak veled.
Szeretlek.
Hallottalak Runnymede-ben.
Amikor azt mondtad, nem minden nő való feleségnek.
Conchita!
Te nő és feleség is vagy. Azt akarom, hogy önmagad legyél.
Menjünk el New Yorkba!
Ott jó volt nekünk, igaz?
Utazzunk el egy időre!
- Csak mi hárman! - Rendben.
Találjunk rá újra önmagunkra!
Jó. Most már tényleg aggódok.
Mennyi ideje ment el? Már bánom...
hogy nem tartottunk vele...
Conchita, jól vagy?
Életben van.
- Jól van. - Ó, drágám, én mindig.
Szólok a többieknek, hogy megvan.
Köszönöm, jó uram.
Kérek neked egy forró fürdőt.
Még több víz? Még megfulladok!
Ó, drágám! Remélem, nem aggódtál túlságosan.
Most rólam érdeklődsz?
Dick utánam futott és megtalált.
Nyilván még mindig rólad van szó.
Téged nem fáraszt le a tudat, hogy mindenki téged les,
- vagy azt, hogy hol vagy? - Jézus! Hadd lessenek!
Meg hadd rohanj ki a vaksötétbe is, ugye?
Hadd higgyék, hogy belezuhantál a vízbe?
Ennek az estének rólam kellett volna szólnia.
Ha neked bármi apró bajod van, mindig egyből ugrok.
De ha nekem támad gondom,
- akármekkora... - Milyen gondjaid vannak?
Hogy eljegyzett egy herceg? Vagy nyakéket kapsz?
Honnan tudhatnád? Nem is volt időnk
- rólam beszélni... - Én nem...
- ...mindig minden rólad szól! - Nem értem,
hogy mit akarsz, meg mit nem.
Nem akarsz hercegné lenni, de kiakadsz, ha rám terelődik a figyelem?
- Én legalább tudom, ki vagyok. - Hát, gratulálok, hogy rájöttél!
Bár kár volt ennyi energiát beleölnöd,
hiszen csak egy feltűnősködő roncs vagy!
Honvágyam van.
Sajnálom.
Hamarosan hazamegyek.
Egy már megtörtént esküvő miatt.
Beszélnem kell a mamával.
Bár a valódi érzéseimet nem mondhatom el neki,
mert közölnöm kell vele, hogy nem leszek hercegné,
mivel nem tartottam a számat.
Kitűnő hercegné lesz belőled.
Nem mondod el neki?
Nem. Miért tenném?
Mert ő a legrégibb barátod.
Te pedig a legújabb.
Még gyerek az idő!
Fogjunk egy üveg pezsgőt!
De akkor is otthagytál Runnymede-ben.
Otthagytál.
Még csak el sem búcsúzhattam.
- Nan azt hiheti... - Majd írsz nekik levelet.
- Hát itt vagy! - Szia!
Még anyám is aludni tért.
Én még nem vagyok álmos.
Igen, szeretnék.
Nagyon szeretnék hozzád menni.
Biztosan?
Amikor megismertelek, még nem tudtam a rangodról.
Viszont úgy éreztem, hogy téged ismerlek.
Az én helyzetemet sem ismered,
de a szerelemben nem ez a fontos. Nem a körülmények.
Inkább...
legyünk mi a fontosak!
És itt lesz nekünk mindez! Meg a festmények.
Mármint a tieid, nekem van még hová fejlődnöm.
De a legfontosabb az, hogy...
a férjem leszel.
Az leszek.
De mielőtt még összeházasodunk,
vissza kell mennem New Yorkba, hogy beszéljek a mamával.
- De miután visszajövök... - Veled tarthatok?
Mert kíváncsi vagyok a felhőkarcolókra és a Central Parkra.
És szeretném megismerni az édesanyádat és az édesapádat.
Nem alkalmatlankodnék. Majd egy hotelben... szállok meg.
Hogy valóban megismerhesselek.
Nan,
bár nem táncoltunk együtt, én azért még táncra perdülök.
Ha muszáj, magamban.
Bárcsak minden olyan lenne, mint Runnymede-ben!
Ne legyen!
Egész éjjel a tetőn voltam Guy Thwarte-tal.
Ráijesztettem, majd elmenekült.
Annyira mégsem.
Másnap reggel visszatért lóháton.
Guy?
Igen.
Téged és Jinnyt épp lefoglaltak a lánykérések
meg mindenféle hercegek,
de igen, Guy Thwarte határozottan ott volt.
Bárcsak minden este olyan lenne, mint Runnymede-ben!
Jó éjszakát, Nan hercegné!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra