Víš, že vyhlížením to neurychlíš.
Ale mají takové zpoždění.
Už za pár hodin tento dům zaplaví výkvět New Yorku.
No, já bych řekl, že výkvět New Yorku už je přímo tady.
Pomačkáš mi šaty.
Ale děkuji, pane plukovníku.
Je mi fuk, jestli někdo přijde.
I když paní Paramorová odpověděla, že se těší.
Ale mně jsou fuk všichni.
No, Patti, obě dcery triumfují.
Panečku, dokonce i v novinách slyšeli o vévodově příjezdu.
VÉVODA V NEW YORKU LOVESTORY ROKU
Jsi hodný, že mi děláš společnost, když je Theo pryč. Nudíš se?
Ani trochu.
Já ano. A to mě obyčejně nikdy nenudíš.
Čekala jsem zábavnou konverzaci, ale máš nějak málo skandálních historek.
Jsem jen unavený. Bujaré noci, vždyť to znáte.
Poslední dobou bohužel ne.
Ale tím to není. Jsi zamilovaný?
Co prosím?
Takhle tvá matka držela ramena, když potkala tvého otce.
To bylo jistě nějaké zranění z tance, jak ji znám.
Guyi, tohle myslím nejlépe, jak to jde. Co s tímhle držením ramen děláš tady?
Na co čekáš?
Theo je vévoda, chlapče.
On musí sklíčeně čekat na vhodnou dívku.
Ale jak víš, ty tak významný nejsi.
No tak děkuji.
Jestli je pro tebe vhodná,
nebuď jako tvůj otec, který zdvořile čekal, až život uteče.
Tvá matka život milovala.
Když u toho jezera potkala tvého otce,
neseděla doufajíc, že k ní přijde.
Vyjádřila svou lásku v dopise.
Napsala ho rovnou tam na břehu a dala mu ho.
Tvá babička byla v šoku.
Ale tvůj otec, tedy, ten ji miloval po celý život.
Jako my všichni.
Život bez lásky je prázdný.
A coby stará žena ti, Guyi, přísahám,
že mrtvý budeš až za dlouho a ještě déle budeš starý.
A podej mi ty brambory.
- Děkuji. - Není zač.
MÉ NEJDRAŽŠÍ NAN
SVÉ CITY K TOBĚ
JIŽ NEDOKÁŽU DÉLE TAJIT
AUTORKA KNIŽNÍ PŘEDLOHY
BUKANÝRKY
Ale, ale, ale, víte, kolik je hodin?
- Drahá. Vítej doma. - Ahoj tati.
Pojďte ke mně, holky.
Dělá ten směšný taneček s rukama?
No tak šup.
Moje holčičky.
Mé dvě holčičky jsou doma.
- Plukovníku. - Ano.
Paní St. Georgeová. Moc rád vás poznávám.
No tedy, potěšení je na naší straně.
Musím tě obejmout!
Tak rád tě poznávám.
A Jinny získala lorda.
Jen ať celá Madison Avenue kouká!
Vezmeme vám zavazadla.
Ne, nechtěli jsme se vnucovat. Bydlíme v Grandu.
Grand. To je tedy překvapení.
- Někdo vás chce pozdravit. - Jsou tu všichni.
- Pochováte si ji? - Ano.
Slečno Testvalleyová, obě mé dcery jsou šťastné a zajištěné
a to vše díky vám.
Ano.
Tedy, snažíme se, ovšem. Ale vím, že to není, na co jste zvyklí.
Všechen nábytek jsme vybrali sami a malby bohužel nejsou ani trochu staré.
- To je holubice v kleci? - Ano.
Máme párty s jídlem a lidmi...
Víme, co je párty. Proč ji máme?
Na uvítanou doma.
Přijde tolik lidí, že si to neumíte představit.
Astorovi, Cliffordovi. Možná dokonce Paramorovi.
Ale proč máte holubici v kleci?
Paní Cooper-Lockhartová měla volavku. Jde o to, že ptáci jsou styloví.
A odpovídá barevnému ladění.
Výborně. No a kdo si dá chlapské pití,
daleko od tohohle brebentění? Pánové.
Děvčata, šup. Musíte se umýt.
Promiň. Já o té párty nevěděla...
Ne, jsem zvědavý. Myslíš, že ty holubice vypustí?
Přinese paní Někdo-Někdová volavku?
Možné je nejspíš úplně cokoli.
Zlato, prosím. Hosté dorazí každou chvíli
- a chci tě předvést. - Proč?
No protože jsem tvá matka.
No tedy, kdopak to ztišuje hlas?
Lizzy!
- Lizzy. - Lizzy!
- Stýskalo se mi. - Ahoj.
- Ráda vás vidím! - Cos dělala?
- Anebo s kým jsi to dělala? - Ano!
Kdo je ten šťastlivec, co tě tu drží daleko od nás?
Kluky ani vdavky neřeším.
Lizzy? Kdo ukradl Lizzy?
Takže za chvíli začne párty.
Tak se pojďte převléknout.
Fajn, že jsi doma.
Pánové, můžeme?
Moc se omlouvám. Asi jsem vám předal telegram.
- Ano, pane. - Potřebuji ho.
Musím ho dostat zpět. Musím...
Přepsat ho trvalo dost dlouho, pane. A nebylo to levné, byl tak dlouhý.
Jistě.
Jistě. Ano, byl hodně dlouhý.
Mockrát děkuji.
Nerad jsem vás...
ZAPLACENO
SLEČNA ANNABEL ST GEORGEOVÁ
Můj oblíbený taneční pár. Tak se běžte bavit.
Vévodo!
Vyslovuje se to vévoda, nebo vévoda?
No, tak či tak, máš co pít? Promiň, že to není čaj.
Přidá se k nám Nan?
Ta nepochybně někde způsobí melu.
Tak jak jsi tu naši nespoutanou duši přesvědčil, ať řekne ano?
Jen se naučila chodit, nikdo ji nechytil.
Spíš doufám, že budu chodit po jejím boku.
Hezky řečeno, Nan má štěstí.
Paní Paramorová, vítejte. Vím, jak moc jste žádaná.
Toto bychom si nenechaly ujít.
Vidím, že jste zvolila holubice.
Astorovi měli jen kanárky. A vůbec nevypadali dobře.
Kanárci, nebo Astorovi?
Obojí.
Blahopřeji, paní St. Georgeová. Jak daleko jste to dotáhla.
Nan?
Tak já počkám tady, dobře?
Nan, řeklas, že dneska ne.
Když jsem teď přímo v tomhle domě, zkrátka se nedokážu přetvařovat.
Holky.
Já jim to přeju.
Podle mě jsou ty holubice příliš. Ale Patricia se výstřelků nebojí.
A kdo v New Yorku ano?
To já na jejím místě...
- Lizzy, kdybys... - Nezklamala rodinu?
Nezradila?
Kdyby ses nerozhodla z nějakého důvodu, z nemoci či rozrušení,
odebrat pryč, možná bychom teď takovouhle párty pořádali my.
Jen říkám, žes na tom schodišti byla hvězdou plesu.
Říkal to každý. A kdybys jen souhlasila, že se vrátíš do Anglie a zkusíš...
- Cože? - Ano, odmítá.
Viděla královnu a považuje se za ni.
- Snad kdybych měla dcery víc... - Ochotné?
- Poslušné? - Půvabné!
Tak, donutilas mě to říct. Půvabné.
- Jdu najít Jinny. - Počkej, Lizzy.
Jen říkám, že kdybyste byly tomu procesu otevřenější, mohla ta párty být naše.
Jen bez holubic, co?
To je rozhodně krok zpátky.
Ve slušné společnosti se drink nepije, víš?
Řekla bych, že ty drinky piješ, matko.
Mabel, i já bývala dívka a myslela, že všechno vím.
Ale postupně člověk pochopí, že neví vůbec nic.
Až se ostatní vrátí do Anglie, ty zůstaneš u mě.
Cože? Ne, to nemůžu.
Když je tu Lizzy, tak i ty.
Co by řekli lidi? Dcery na různých kontinentech?
Tvá sestra nám to pokazila všem.
Matko, prosím, ona jen...
Nan, co je?
Všichni jsou dole.
Nejsem pro tebe nikdo. Nikdy jsi nebyla má matka.
Všechno, cos mi celý život říkala, byla naprostá...
Jinny, jdi dolů, prosím.
Moc se omlouvám. Je to celé má vina.
Tady nejde o chyby, zlato. Jdi dolů a užij si to.
Ramena dozadu. Hlavu vzhůru.
Pardon!
Pardon.
My se asi neznáme.
- Elizabeth. Lizzy. - Těší mě.
Tady jsi. Omlouvám se.
- Já jen... Bavíš se? - Ano. Teď jsem byl představen Elizabeth.
Ale ty Lizzy znáš. Byla ve vašem domě i v Runnymedu.
Ten víkend tam bylo plno lidí.
Ovšem. Pobíhaly jsme tam.
Byl tam mumraj.
Pardon, já jen...
Pardon.
Kdybych se nikdy nenarodila, nikdy neexistovala...
Nech toho, prosím.
Bylo by to snazší. Bylo by to lepší pro tebe i pro tatínka.
Celá rodina si musela špitat, šťouchat do sebe
a přestat mluvit, kdykoli jsem vešla do místnosti.
Tak to nikdy nebylo.
Proč jsi lhala? Každý den ses vzbudila a až do večera mi lhala.
A další den ses vzbudila a lhala mi znovu.
- Zlato, udělali jsme chyby. - Tys udělala chyby.
Nejsem tvoje. Moje oči nejsou tvoje. Mé ruce. Mé nohy nejsou tvoje.
A není divu, že jsem jako malá tak lnula k taťkovi.
Cítila jsem se tak provinile, že jsem tak šťastná, když přišel domů.
Ale bylo to proto, že to byl můj tatínek, a tys nebyla nikdo. Ty nejsi nikdo.
- Počkej... - Já myslela, že to pomůže.
Že když si s tebou promluvím...
Ale jen se mnou chlubíš před celým New Yorkem a nutíš mě lhát
- a já se na tebe nemůžu ani podívat. - Jen se musíme sebrat. Zlato, posaď se.
Tvůj otec se stará o Thea. Můžeme si promluvit.
A nutíš mě lhát Theovi.
Jak si mě má vzít, když neví, kdo jsem?
Když to nevím ani já sama? Celý můj život je lež.
Musím mu říct pravdu.
Nan? Nan?
Nan.
Nan!
Paní St. Georgeová, mohu...
- Tady jsi. Chtěla jsem... - Teď ne, Lavinie.
Theo.
Tak tady je, nejpohlednější
- matka nevěsty. - Přestaň. Kde je Nan?
- Ale teď... - Musím jít.
Dámy a pánové, víme, jak vás zdrtilo,
že jste přišli o svatbu roku.
Abychom si to vynahradili,
pomozte mi tedy prosím velkolepě uvítat v New Yorku
lorda a lady Seadownovy.
Aby první tanec platil, musí být v New Yorku.
Pojď. Ukážeme těm dětem, jak se to dělá, Patti.
Musím s tebou mluvit.
Nesahej na mě!
Prokrista, Patti.
Jestli nechceš tančit, musíš prostě...
Nan to ví.
Asi mysleli, že bude fajn, abychom...
Abychom se stavěli na odiv? Abychom zinscenovali falešný první tanec?
Výstižné, protože v Americe je zřejmě vše jen reprodukce.
A ví to vévoda?
Ona mu to chce říct.
No tak je pitomá. Ztratí ho.
Vévoda si takovou dívku vzít nemůže.
- A co ona? A co já? - No dobrá.
Napravím to.
Tentokrát nepostačí, že ji zajdeš rozesmát, Tracy.
Zažertovat si společně o světě
a o tom, jak jsem směšná a legrační.
Tohle je celé tvoje vina.
Máš vůbec ponětí, co jsme obětovaly kvůli tvému pevnému přesvědčení,
že si můžeš dělat, co se ti zamane?
Musím říct, že když kouknu na tu párty s těmi orchidejemi, jídlem a nábytkem,
nepřijde mi, že někdo přináší oběti.
Ten nábytek je mi naprosto ukradený!
Udělal jsi z nás lháře!
Bila jsem se za to, abych tuhle rodinu udržela pohromadě, a budu se bít dál.
A jestli se to urovná, tak jen díky mně.
Miluju New York!
New York miluje tebe.
Tady můžu dýchat.
Cítím se svobodný.
Jako...
Jako když jsem byl kluk a mohl pobíhat...
celý den,
než jsem dostal ty těsné pumpky.
Volnější kalhoty ti seknou.
Panejo, vzpomínáš na ty noci před svatbou?
Ta odpoledne.
Ta rána.
Nedáme si...
V St. Georgeovic domě?
Víš, Conchito, tohle je Amerika.
Země svobodných.
Pojď.
- Jinny. - Tady jsi.
- Chtěly jsme poblahopřát. - Blahopřeji.
Vzala sis pravého anglického gentlemana. Dokonce přímo lorda.
- Slyšely jsme... - O tajné svatbě!
- Jak romantické. - Jak báječné.
Tak jaké je to v Anglii? Bydlíte v paláci?
Je všechno opravdu staré?
Ano, ale je to staré a krásné, ne staré a špinavé.
Lordi a lady mají vytříbený vkus.
Já vždy věděla, že to Jinny dotáhne daleko.
- Myslela jsem si to. - To ano.
- A já také. - A ta róba, Jinny, ta je tak elegantní.
Tak elegantní.
Ano. To už jsem myslím říkala.
Lizzy, na co si to hraješ?
Jestli tu zůstaneme s matkou, umřu.
Neumřeš.
Jak to víš? Můžu.
- To vše mi dřív připadalo tak příjemné a... - Bezpečné.
- Ano. A teď je to... - Je to jiné.
To jen proto, že si Seadown vybral ji?
Mabel, jsi mnohem podobnější matce, než si kdy připustíš,
protože nevíš vůbec nic o ničem.
HLAVNÍ VCHOD
- Tak, povězte nám víc o vašem... - Velkém hradě.
- Není to tak úplně hrad. - Jak se jmenuje?
Tintagel... Hrad Tintagel.
Ti St. Georgeovi ale mají štěstí.
Jen se rozhlédněte. Všechno je to takové neomalené, že ano? Ti zbohatlíci?
Dá se říct, že Amerika jsou samí zbohatlíci.
Omluvte mě, musím najít snoubenku.
DŮVĚRNÉ
ODESÍLATEL GUY THWARTE
Když tam najdeš účty, co chceš zaplatit, jen do toho.
- Posluž si. - Jinny mi říkala o nějakých dopisech.
Na stárnutí je zvláštní, že události, které jsi měla za dávno zapomenuté...
No víš, znovu vystrčí růžky a není to vždy zrovna nejlepší pocit.
No a jaký z toho máš pocit?
Chceš, abych mluvil o svých pocitech, jo? No jo, to máš po matce.
Chceš znát pravdu?
Starý.
Starý, tak se cítím, Nan.
Jako mladé se ti to zdá nemožné.
Ale to, jak se cítíš, když pobíháš, směješ se a tančíš s kamarádkami...
Tak jednoho dne...
dáš za tenhle pocit cokoli.
Zeptej se kohokoli v mém věku. Všichni jen předstíráme, že jsme dospělí.
Víš, když ti praská pásek,
řídnou ti vlasy, a vtom se na tebe usměje krásná mladá dívka a směje se tvým vtipům...
No, chlap se prostě rád podívá.
Vždyť ona chce, aby se díval.
A mezitím, ano, tvá matka je stále nejpůvabnější žena v zemi,
ale, no víš, bývá unavená a nevrlá. Takže tu a tam...
Kde je? Má pravá matka.
Ach, zlatíčko...
Její rodina nám vzkázala, že zemřela nedlouho po tvém narození.
A kdo to byl?
My...
Víš, byla...
Už je to dávno. A...
No a jak vypadala?
No jistě byla velice krásná.
To ti říct můžu, protože...
Jen se podívej na sebe.
A jak se jmenovala?
Já ji ani pořádně neznal, Nan.
Nan.
Když jsem daleko od New Yorku, od matky, jsem mnohem víc sama sebou.
To si umím představit.
A samozřejmě jsi mi vůbec nechyběla.
Takže...
je v Anglii někdo jako my?
Jako ty?
Měla bys je vidět.
Nikdo není jako já.
Děkuji.
PŘIJATO
Má nejdražší Nan,
své city k tobě již nedokážu déle tajit.
Jsem slabý. A jsem zmatený.
Avšak Nan, má láska k tobě není ani jedno z toho.
Tak co říkala?
Mluvila jsem s oběma. Ona nemluvila a on neposlouchal.
Že prý na něj hezké holky házely pohledy, jichž doufaly, že si všimne.
A že mu to nelze vyčítat.
Jak to matka vůbec může snášet?
Myslím, že prostě žije ze dne na den.
Tak to nejspíš v manželství dopadá.
Tatínek už jiný nebude.
Ale Nan, matka, naše matka...
tě miluje z celého srdce.
Uprav se, drahoušku.
NOVINY
VÉVODA Z ANGLIE MÁ NEVĚSTU Z NEW YORKU
DÍVKA ZE SARATOGY SI BERE VÉVODU
VÉVODA – SVATBA – VÉVODKYNĚ
Musíte se také bavit.
Jako bych byla skutečný člověk.
- Je Minnie... - V pořádku nahoře spinká.
Tady je tak bezstarostný.
Žádné z těch dětí nikdy nebude bezstarostné.
Když vyrůstají v domě Brightlingseaových, není to zkrátka možné.
Úplně je...
zadusí.
Musíme odejít od jeho rodiny.
Lady Marableová, mohu-li,
lord Richard je Angličan, prvorozený syn a lord.
Ano, ale podívejte na něj. Proč by neměl dát přednost tomuhle?
Pod tou střechou to nemusí vždy vnímat, ale v Anglii má moc.
Žádný Angličan nikdy nedá přednost svobodě před mocí.
Mělas něco k jídlu?
Máš samozřejmě pravdu.
Udělala jsem chyby. Spoustu.
Ale nevěřím, že nějaká matka ne.
A dělala jsem, co jsem jen mohla. Vážně.
Možná jsem tě nenosila tady.
Ale od chvíle, kdy jsem tě spatřila, přísahám, že tě nosím tady.
Den, kdys ke mně přišla,
byl ten nejlepší i ten nejtěžší den v mém životě.
Měla jsem zlomené srdce kvůli tvému otci.
Ale tohle moje srdce vůbec netušilo, co všechno přijde.
Ta tvoje očička a prstíčky.
A ta stehýnka, která se mi vešla do ruky.
A neříkej mi, že tvé oči nejsou moje,
protože jsem do nich hleděla noc co noc, když jsi byla neklidná.
A tvé prsty jsou moje, protože jsem je líbala zas a znovu.
Uhnízdila ses v mém srdci
a učinila jsi ho o tolik větším a veselejším a významnějším.
Když jsi byla takhle vysoká a chtěla šplhat,
což ty jsi chtěla neustále...
obracela jsem se zády, abys neviděla, jaký mám strach.
- Ale měla jsi ho? - To myslíš vážně?
Jsem matka a žena.
A obojí mi nahání hrůzu den co den.
Ale nechtěla jsem, abys můj strach viděla, pro tvé dobro.
Moc jsem chtěla, abys byla odvážná.
A kdybychom ti to řekli,
byla bys Nan s tajemstvím.
Nan plná pochyb. Nan, co si připadá odlišná.
A já chtěla, abys byla prostě Nan.
A možná ty bylo špatně, ale já se učila za pochodu.
Tatínek tvrdí, že všichni na světě jen předstírají, že jsou dospělí.
A má samozřejmě pravdu.
Ač to někteří předstíráme trochu usilovněji než jiní.
A, zlato, ohledně Thea...
Můžeš to brát jako lež, možná to tak dokonce najdeš i ve slovníku, ale...
ty ho ztratíš.
A podle mě nejde o lež, když má ochránit toho, koho miluješ.
Je v pořádku obrátit se zády, abys skryla, že máš strach.
Ale Theo je čestný. Není jako tatínek.
Ty možná dokážeš ty lži snášet
- a jsi v tom šťastná... - Nejsem šťastná.
A, zlato, chci, abyste to s Jinny věděly.
Nemám radost z ničeho z toho.
Ale to je na mně.
Chci něco lepšího, než život plný lží.
Vím, že ses musela odvracet, abych byla odvážná. Ale teď už odvážná jsem.
Povětšinou. A ty jsi pořád ještě otočená zády.
Sláva, tady je moje holčička.
Tak už máme vévodu i jeho „vévodnici“.
A teď po vás chceme tanec. No tak, čekali jsme už dost dlouho.
Ale plukovníku, proč by tihle mladí lidé chtěli trávit čas se starci, jako jsme my?
Jsou mladí a zamilovaní. Na to si jistě vzpomínáte.
Tak všichni do kola, tohle má být newyorská párty.
Nan mu to poví.
A řekla bych, že dělá naprosto správně.
Theo, zpomal, zpomal.
Jsi v pořádku? Stalo se něco?
Miluju tě, Nan.
Chceš mě?
Chci, abys to řekla.
Ano. Ano, chci. Chci tě.
Pojď sem.
- Mně se tak stýskalo. - No nebylo to příšerné?
Poslyš, chtěla jsem... Zlato, jaký je manželský život?
Já jsem šťastná.
Když jsme spolu, jen my dva,
- neustále o mě pečuje. - To jsem ráda.
- Chová se ke mně... - Jako k dámě?
- Ovšem. - Opravdu?
Samozřejmě. Podívej, jsem lady Seadownová.
Nechalas mě úplně samotného. Zase.
Já vím, promiň. Jen jsem...
Ve tvém domě s tvou rodinou, s níž, jak mi došlo, rozhodně nelze vyjít snadno.
Vadí mi ten rozruch, neustálé narážky na to, kdo jsem.
Vzala sis mě jen kvůli titulu?
Ne, jistěže ne. Já tě miluju.
Tahle párty je pro mě ponižující. Ponižující.
Celá ta nevkusná akce na naši počest, jež je odpornou ukázkou špatného vkusu.
Myslel jsem, že si zasloužím víc úcty.
- Nerozumím. - Od tebe, mé ženy,
i od tvé matky.
Že se rozhodne představit svého zetě
New Yorku tím, že staví na odiv mě a můj titul, to je nedůstojné.
Ne, máš naprostou pravdu. A já se moc omlouvám.
A ač nerad, říkám, že by se mi tvá matka měla omluvit.
Za tu párty. Za ten trapný první tanec.
Za to stavění na odiv. Měla by se omluvit.
Snad nemyslíš, že by se vysloveně měla omluvit?
Nebudu ti říkat, co máš dělat.
Theo.
Než se vrátíme dovnitř, chci ti něco říct.
- Jen jsem ti chtěla říct... - Jsi šťastná? Myslím se mnou.
Jistěže ano.
Tak neříkej nic, co by to mohlo zkazit.
Opravdu?
Vezměme se. Brzy.
Vyhovovalo by ti to?
Matko.
Tahle párty, celá ta akce, celé to odpoledne, je...
Je odpornou ukázkou špatného vkusu.
Bylas v Anglii, tak víš, jak se chovat. Ale James si zaslouží víc úcty.
Ponížila jsi ho. A mě také.
Takže bych ocenila, kdyby ses omluvila.
Jinny, lásko, co to do tebe vjelo?
Jen ať zas všichni dál tančí.
Paní St. Georgeová, mockrát vám děkuji za tuto rozkošnou párty.
Připravila jste mně i mé ženě vřelé uvítání.
Jistěže jste tu vždy vítaní. Toto je Jinnyin domov.
Možná ti ta plavba přes moře způsobila drobnou nevolnost.
Smyslem této párty i životů nás všech je naše štěstí.
Brzy budu vévodkyní
a budu mít přístup do všech pater královské rodiny.
Ale očekávám, že mě ohromí méně, než by měli, protože naše matka...
Moje matka je královna.
Ramena dozadu. Hlavu vzhůru.
Máš pravdu, Jinny.
Celá tato párty je bezvýznamnou ukázkou špatného vkusu.
Jediné, na co jsem v této místnosti hrdá, jste vy dívky.
Vy obě.
Ale omlouvat a stydět se budu
spíš za ty roky, kdy mi nebylo fuk, co si o mně kdo myslí.
No a možná za jednu noc v Saratoze, kdy jsem vylezla na zídku
a omylem ukázala podvlékačky starostovi.
Tak, Lavinie, myslím, že tato párty je pod naši úroveň.
- Ale je to tvá párty. - Prostě odkráčíme.
- Dobře. - Jen...
Myslíš, že bude všechno v pořádku?
Netuším. Vůbec.
Myslím, že Tracy není vždy dobrý muž.
No, to málokterý muž. Co můžeme dělat?
Ze všech sil se snažit být dospělé.
Nemůžu se prostě přestěhovat do New Yorku.
Proč ne? Prosím, Dicky. Můžeme bydlet tady.
Nemůžu být v tom domě. Nedokážu tam žít.
A nenechám Minnie zadusit tvou rodinou.
Usoudils, že nemáš na výběr. To je na tobě. Ale já na výběr mám.
Jen se musím rozhodnout, co si vybrat.
Matko, vrátím se s děvčaty do Anglie. Abych byla s Jinny.
Najdu si manžela, když to půjde. A Mabel může jet se mnou.
Ach, Lizzy, tak se mi líbíš.
Věřím, že to dokážeš. Opravdu.
- Děkuju. - Prosím.
Tak, vévodkyně Nan, kdy se vracíme do Anglie?
Ach, Lizzy, díkybohu.
Matko, to předtím...
Jsi v pořádku, že ano, Mabel? Jsi?
- Chci, aby má děvčata byla v pořádku. - V naprostém.
Ale matko, víš. Tam nahoře...
Mabel, oblékni si pořádně šál a tím to hasne.
Jak ti máme najít manžela, když máš na sobě jen půlku šálu?
Takže mu to Nan neřekla?
Máme pořád v rodině vévodu?
Už takhle dál nemůžu, Tracy. Je konec.
Vážně si myslíš, že by se o tebe samotnou někdo zajímal?
Nebo ti byť jen otevřel dveře?
Nepřijali by tě ani zpátky v Saratoze.
No a víš, jak býváš neohrabaná.
Nepřežila bys.
Ptala se na ni, samozřejmě. Na svou pravou matku.
Tys jí neřekl pravdu?
Jistěže ne. Za koho mě máš?
Překlad titulků: Jiří Sailer