Vandet koger ikke hurtigere, fordi du kigger på det.
Men de er forsinkede.
Om et par timer bliver huset fyldt med New Yorks fornemmeste.
Jeg ville mene, at New Yorks fornemmeste allerede er her.
Du krøller min kjole.
Tak, hr. oberst.
De andre rager mig en høstblomst.
Mrs. Paramore svarede, at hun så frem til det.
Men de rager mig en høstblomst.
Nå, Patti. Begge døtre er strøget til tops.
Selv avisen har fået nys om hertugens ankomst.
EN HERTUG I NEW YORK ÅRETS KÆRLIGHEDSHISTORIE
Det er pænt af dig at være her, mens Theo er væk. Keder du dig?
Slet ikke.
Det gør jeg. Og du keder mig ellers aldrig.
Jeg håbede på en adspredende samtale,
men du er usædvanligt nærig med de skandaløse historier.
Jeg er træt. Sene aftener. Du ved, hvordan det er.
Ikke på det seneste, desværre.
Men det er ikke det. Er du forelsket?
Undskyld?
Din mors skuldre så sådan ud, efter hun mødte din far.
En eller anden danseskade, hvis jeg kender hende.
Guy, hvad laver du her med dine skuldre på den måde?
Hvad venter du på?
Theo er hertug, den stakkel.
Han må bære den byrde, det er, at finde en passende pige.
Men jeg ved ikke, om du har bemærket, at så vigtig er du ikke.
Tak for det.
Hvis hun passer til dig,
skal du ikke være som din far og venligt vente på, at livet går i gang.
Din mor greb om livet med begge hænder. Da hun mødte din far ved den sø,
sad hun ikke bare og håbede på, at han ville komme hen til hende.
Hun erklærede ham sin kærlighed i et brev.
Hun skrev det lige der på bredden og gav ham det.
Din bedstemor var forarget.
Men din far... elskede hende hele hendes liv.
Det gjorde vi alle.
Et liv uden kærlighed er kun et halvt liv.
Jeg har levet et langt liv, Guy, og jeg forsikrer dig om,
at der er mange år til døden, og at de fleste af dem er i alderdom.
Ræk mig kartoflerne.
- Tak. - Selv tak.
TIL MIN KÆRESTE NAN
MINE FØLELSER FOR DIG
KAN IKKE LÆNGERE HOLDES HEMMELIGE
BASERET PÅ EDITH WHARTONS ROMAN
Jamen, hvad er det for en tid at komme på?
- Åh, skat. Velkommen hjem. - Hej, far.
Nan. Kom, piger.
Laver hun sin sjove armdans?
Af sted.
Mine små piger.
Mine to små piger er hjemme.
- Oberst. - Ja.
Mrs. St. George. Det er en fornøjelse at møde Dem.
Fornøjelsen er skam på vores side.
Jeg er nødt til at kramme dig!
Det er godt at møde dig.
Og Jinny fangede sig en lord. Se lige. Madison Avenue!
Lad os få jeres bagage ind.
Nej, vi ville ikke trænge os på. Vi bor på Grand.
Grand. Hvor luksuriøst.
- Nogen vil sige hej. - Alle er her.
- Vil du holde hende? - Ja. Ja tak.
Miss Testvalley, begge mine døtre er lykkelige og faldet til,
og det er din fortjeneste.
Ja.
Vi gør naturligvis vores bedste. Men det er jo ikke, som I er vant til.
Vi har selv valgt møblerne.
Og malerierne er desværre ikke det mindste gamle.
- Er det en due i et bur? - Ja.
Vi holder fest med mad og gæster...
Vi ved, hvad en fest er. Hvorfor holder vi fest?
For at byde jer velkommen hjem. Der kommer så mange gæster.
- Astor, Clifford. Måske endda Paramore. - Men hvorfor er der en due i et bur?
Mrs. Cooper-Lockhart havde en hejre. Det er, fordi fugle er moderne.
Og min farvepalet er dueinspireret.
Glimrende. Hvem er parat til en herredrink væk fra al den her kvidren? De herrer.
Piger, skynd jer. I skal alle sammen vaskes.
Undskyld. Jeg vidste ikke, at der ville være fest.
Jeg er nysgerrig. Bliver duerne lukket ud på et tidspunkt?
Tager mrs. et eller andet sin hejre med?
Jeg tror, at alt er muligt.
Kom nu, min kære. Gæsterne kommer når som helst.
- Og jeg vil vise dig frem. - Hvorfor?
Fordi jeg er din mor.
Se, hvem der ødelægger stemningen.
Lizzy!
- Lizzy. - Lizzy!
- Jeg har savnet jer. Hej. - Hej.
- Det er skønt at se jer. - Hvad har du haft gang i?
- Eller bør jeg spørge hvem? - Ja!
Hvem er den heldige mand, der holder dig her og væk fra os?
Jeg går ikke det mindste op i drenge og ægteskab.
Lizzy? Hvem har stjålet Lizzy?
Der er en fest, der snart går i gang. Lad os få jer i tøjet.
Godt at se dig.
Skal vi, de herrer?
Undskyld. Jeg gav Dem vist et telegram, der skulle sendes.
- Ja. - Jeg skal have det tilbage.
Det er jeg nødt til. Jeg er nødt til at...
Det tog dem lang tid at transskribere. Det var ikke billigt. Det var jo langt.
Ja.
Ja. Det var et langt et.
Tak.
Undskyld...
NEW YORK BETALT
Mine to yndlingsdansere. Hav det sjovt.
Hertug!
Er det hertug eller "herrtug"?
Nå. Har De Deres drink? Beklager, at det ikke er te.
Gør Nan os selskab?
Hun er sikkert ved at lave ballade et sted.
Hvordan overbeviste De vores lille frie fugl om at sige ja?
Så snart hun kunne gå, kunne ingen fange hende.
Jeg håber vist bare at følges med hende.
Fint. Den var god. Nan er en heldig pige.
Mrs. Paramore, velkommen. Jeg ved, hvor efterspurgt De er.
Det ville vi da ikke gå glip af. Jeg ser, at De har valgt duer.
Astor-parret havde kun kanariefugle, og de så ikke raske ud.
Kanariefuglene eller Astor-parret?
Begge dele.
Tillykke, mrs. St. George. Sikke langt De er kommet.
Nan?
Nå, men så venter jeg bare her.
Nan, du sagde, at du ikke ville gøre det.
Nu, når jeg er her, kan jeg ikke få mit ansigt til at lade som om.
Piger.
Jeg er glad på deres vegne.
Duer er lige i overkanten for mig. Men Patricia skyr ikke det pompøse.
- Hvem gør det i New York? - Havde det været mig...
- Lizzy, hvis du ikke... - Havde skuffet familien?
Skuffet os alle?
Besluttet at du af en eller anden årsag, helbredet eller en grille,
at trække dig, var det måske os, der holdt sådan en fest.
Jeg siger bare, at du var stjernen til det bal på den trappe.
Det sagde alle. Hvis du bare ville tage tilbage til England og...
- Hvad? - Åh, ja, hun nægter.
Nu når hun har mødt dronningen, mener hun, at hun selv er en.
- Måske hvis mine døtre var mere... - Medgørlige?
- Lydige? - Tiltalende.
Så. I fik mig til at sige det. Jeg sagde det. Tiltalende.
- Jeg må finde Jinny. - Vent, Lizzy.
Jeg siger bare, at hvis I begge havde været mere åbne over for det,
kunne det her have været vores fest.
Ja, men uden duerne, ikke sandt?
Duerne er et skridt for langt. Helt bestemt.
I de finere kredse drikker man ikke en drink.
Man drikker da drinks, mor.
Mabel, jeg har også været en pige og ment, at jeg vidste bedst.
Men man bliver gradvist tvunget til at indse, at man slet intet ved.
Når de andre rejser tilbage til England, bliver du her hos mig.
- Hvad? Nej, det kan jeg ikke. - Hvis Lizzy er her, skal du også være her.
Hvad ville folk sige, hvis jeg har døtre på forskellige kontinenter?
Din søster har ødelagt det for os alle.
Mor, hun er bare...
Nan, hvad er der?
Alle er dernede.
Jeg er ingen for dig. Du har aldrig været min mor.
Alt, hvad du har sagt til mig hele mit liv har været en...
Jinny, gå nedenunder.
Undskyld. Det hele er min skyld.
Det her handler ikke om skyld. Gå nedenunder og nyd dit øjeblik.
Skuldrene tilbage. Hovedet højt.
Undskyld!
Undskyld.
Vi har vist ikke mødt hinanden.
- Elizabeth. Lizzy. - En fornøjelse.
Der er du. Det må du undskylde.
- Jeg var bare... Har du det sjovt? - Ja.
Jeg har lige mødt Elizabeth.
Men du kender da Lizzy. Hun boede hos dig og i Runnymede.
Vi var temmelig mange den weekend.
Naturligvis, jeg...
Vi løb rundt mellem hinanden.
Det hele var lidt hektisk.
Undskyld, jeg...
Undskyld mig.
Hvis jeg aldrig var blevet født eller aldrig havde eksisteret...
Lad nu være.
Det havde været nemmere. Det havde været bedre for dig og for far.
Hele familien må have hvisket og sladret
og stoppet med at snakke, når jeg trådte ind i lokalet.
Sådan var det aldrig.
Hvorfor løj du? Hver dag vågnede du og tilbragte hele dagen med at lyve.
Og næste dag stod du op og løj for mig igen.
- Skat, vi har begået fejl. - Du har begået fejl.
Jeg er ikke din. Mine øjne er ikke dine.
Mine hænder er ikke dine. Mine fødder er ikke dine.
Så forstår jeg, hvorfor jeg var så tæt på far, da jeg var lille.
Jeg havde det skidt, når jeg blev så glad, når han kom hjem.
Men det var, fordi han var min far, og du ikke var nogen. Du er ingen.
- Vent... - Jeg troede, at det her ville hjælpe.
At hvis jeg bare kunne tale med dig...
Men du vil bare vise mig frem og få mig til at lyve,
og jeg kan ikke holde dig ud.
Vi er nødt til at falde ned. Kom og sæt dig.
Din far tager sig af Theo. Vi kan tale sammen.
Og du får mig til at lyve for Theo.
Hvordan kan han gifte sig med mig, når han ikke ved, hvem jeg er?
Når jeg ikke engang ved, hvem jeg er? Hele mit liv har været en løgn.
Jeg er nødt til at fortælle det.
Nan? Nan?
Nan.
Nan!
Mrs. St. George, må jeg...
- Der er du. Jeg ville... - Ikke nu, Lavinia.
Theo.
Der er hun, den smukkeste
- mor til bruden, jeg nogensinde har set. - Nej, stop. Hvor er Nan?
- Det er tid til... - Jeg er nødt til at gå.
Mine damer og herrer, jeg ved, at det smertede jer
at gå glip af årets bryllup.
Så som et plaster på såret
vil jeg bede jer give en varm New York-velkomst
til lord og lady Seadown.
Man har ikke danset sin første dans, før man har danset i New York.
Kom nu. Lad os vise børnene, hvordan man gør, Patti.
Tracy, jeg må tale med dig.
Slip mig så!
For himlens skyld, Patti.
Hvis du ikke vil danse, skal du da bare...
Nan ved det.
Jeg tror, at de mente, at det ville være rart for os at...
Blive vist frem? Iscenesætte en falsk første dans?
Meget rammende, for i Amerika er alt jo en reproduktion.
- Ved hertugen det? - Hun vil fortælle ham det.
Så er hun en tåbe. Hun mister ham.
En hertug gifter sig aldrig med sådan en pige.
- Hvad med hende? Hvad med mig? - Godt.
Jeg får styr på det.
Det er ikke en af de gange, hvor du bare kan få hende til at grine.
I kan ikke bare spøge om verden, og om hvor fjollet og morsom jeg altid er.
Det her er din skyld.
Er du klar over, hvad vi ofrede for din overbevisning om,
at du kan gøre, som det passer dig?
Når jeg ser på den fest derude
med alle orkideerne og maden og møblerne,
virker det nu ikke, som om nogen ofrer noget.
De møbler rager mig. De rager mig. Du har gjort os til løgnere!
Jeg har kæmpet for at holde sammen på familien og vil fortsætte med det.
Hvis det bliver godt igen, er det, fordi jeg gør det godt igen.
Jeg elsker New York!
New York elsker dig.
Jeg kan trække vejret her.
Jeg føler mig fri.
Ligesom...
Ligesom da jeg var en lille dreng og bare kunne løbe rundt...
...hele dagen lang.
Inden jeg var nødt til at gå med stramme knæbukser.
Jeg kan godt lide dig med løsere bukser.
Kan du huske de nætter inden brylluppet?
De eftermiddage.
De morgener.
Skal vi...
- I St. George-hjemmet? - Conchita, det her er jo Amerika.
Frihedens land.
Kom.
- Jinny. - Der er du.
- Vi ville ønske dig tillykke. - Tillykke.
Du giftede dig med en engelsk gentleman. En lord, ovenikøbet.
- Og vi hørte, at I to... - Stak af!
- Hvor romantisk. - Fantastisk.
Hvordan er England? Bor du på et palads?
Er alt virkelig gammelt?
Ja, men det er gammelt og smukt, ikke gammelt og beskidt.
Lorder og ladyer har udsøgt smag.
Jeg har altid vidst, at hun ville nå langt.
- Jeg har i hvert fald tænkt det. - Ja.
- Det har jeg også. - Din kjole er så elegant.
Så elegant.
Ja... Det har jeg vist allerede sagt.
Lizzy, hvad foregår der? Hvis vi skal blive her med mor, dør jeg.
- Du dør ikke. - Hvor ved du det fra? Måske gør jeg.
- Det her plejede at føles så velkendt... - Trygt.
- Ja. Og nu er det... - Det er anderledes.
Er det, fordi Seadown valgte hende?
Mabel, du minder så meget mere om mor, end du nogensinde selv kan se,
for du ved heller ikke noget om noget.
HOVEDDØR
- Nå, fortæl os om Deres... - Store slot.
- Det er faktisk ikke et slot. - Hvad hedder det?
Tintagel... Castle.
St. George-familien føler sig nok heldig.
Se Dem omkring. Det hele er lidt klodset. Alle de nyrige?
Man kunne sige, at der kun findes nyrige i Amerika.
Undskyld mig, jeg må finde min forlovede.
FORTROLIGT AFSENDER: GUY THWARTE
Hvis du finder nogle regninger, du vil betale, må du gerne det.
- Værsgo. - Jinny fortalte om brevene.
Det er pudsigt at blive ældre. Historier, man troede var begravet...
De dukker op igen, og det er ikke altid rart.
Hvordan har du det med det?
Skal jeg tale om mine følelser? Det har du fra din mor.
Vil du høre sandheden?
Gammel.
Jeg føler mig gammel, Nan. Det virker umuligt, når man er ung.
Men den måde, du har det, når du løber rundt og griner
og danser med dine veninder...
En dag...
...vil man gøre alt for den følelse.
Spørg alle på min alder. Vi lader alle bare, som om vi er voksne.
Når bæltet strammer, og håret er blevet tyndt,
og der pludselig er en smuk ung pige, der smiler til en og griner med en...
Så kan ingen bebrejde nogen for at kigge.
Hun vil jo have, at man kigger.
Men din mor er stadig den smukkeste kvinde i landet,
men hun bliver træt og gnaven. Så engang imellem...
Hvor er hun? Min rigtige mor?
Åh, skat...
Hendes familie skrev, at hun gik bort, kort efter du blev født.
Hvem var hun?
Vi...
Hun var...
Det er længe siden. Og...
Hvordan så hun ud?
Hun var sikkert vældig smuk. Så meget ved jeg, for...
Ja, altså, kig på dig selv.
Og hvad hed hun?
Jeg så hende ikke rigtig, Nan.
Nan.
Når jeg er væk fra New York, er jeg bare meget mere mig selv.
Det tror jeg gerne.
Jeg har knap nok savnet dig.
Nå...
Er der så nogen i England ligesom os?
Som dig?
Du skulle se dem.
Der er ikke en eneste som mig.
Tak.
MODTAGET
Min kæreste Nan.
Mine følelser for dig kan ikke længere holdes hemmelige.
Jeg er svag. Og jeg er forvirret.
Men Nan, det er min kærlighed til dig ikke.
Hvad sagde hun så?
Jeg talte med dem begge. Hun sagde intet. Han lyttede ikke.
Han sagde, at pæne piger kigger på ham og håber, at han bemærker det.
Og at det ikke er hans skyld.
Hvordan kan mor holde det ud?
Hun fortsætter bare. Det er vel sådan, et ægteskab bliver.
Far vil altid være umulig.
Men Nan, mor, vores mor, hun...
Hun elsker dig inderligt.
Tør dit ansigt, min kære.
AVISER
ENGELSK HERTUG OG NEWYORKERBRUD
SARATOGA-PIGE SKAL GIFTES MED ENGELSK HERTUG
HERTUG - GIFTES - HERTUGINDE
Du fik lov at deltage.
Som om jeg er en ægte person.
- Er Minnie... - Hun sover trygt ovenpå.
Han er så sorgløs her.
Ingen af de børn vil nogensinde være sorgløse.
Når man vokser op i Brightlingsea-hjemmet, er det desværre slet ikke muligt.
Deres gnist bliver...
...slukket.
Vi må væk fra den familie.
Lady Marable, hvis jeg må,
lord Richard er englænder, førstefødt og en lord.
Ja, men kig på ham. Hvorfor skulle han ikke vælge det her?
Han mærker det måske ikke altid under det tag, men i England har han magt.
Ingen englænder vil nogensinde vælge frihed frem for magt.
Har du fået noget at spise?
Du har ret.
Jeg har begået fejl. Mange.
Men jeg ville ikke tro nogen mor, der påstod, at hun ikke havde.
Og jeg gjorde mit bedste. Det gjorde jeg.
Jeg bar dig måske ikke her.
Men fra det øjeblik, jeg så dig, har jeg båret dig her.
Den dag, du kom til mig,
var den bedste og sværeste dag i mit liv.
Mit hjerte var knust på grund af din far.
Men det her gamle hjerte anede ikke, hvad der ventede.
Dine øjne og små fingre.
Og dine lår. Der var en hel håndfuld.
Og du må ikke sige, at dine øjne ikke er mine,
for jeg stirrede ind i dem nat efter nat, når du ikke ville sove.
Og dine fingre er mine, for jeg kyssede dem igen og igen.
Du fandt vej til mit hjerte
og gjorde det større og lysere og mere vigtigt.
Da du var så høj her og ville klatre, og det ville du altid...
...plejede jeg at vende ryggen til, så du ikke så, at jeg var bange.
- Men det var du? - Hvad mener du?
Jeg er mor og kvinde.
Og begge de ting er skræmmende hver eneste dag.
Men du skulle ikke se på mit ansigt, at jeg var bange på dine vegne.
Du skulle være frygtløs.
Og havde du vidst det, havde vi sagt det, havde du været Nan med en hemmelighed.
Nan med spørgsmål. Nan, der følte sig anderledes.
Du skulle bare være Nan.
Måske var det forkert, men jeg fandt på det hele undervejs.
Og far siger, at alle i hele den her verden
bare lader, som om de er voksne.
Og han har helt ret.
Men nogle af os lader lidt mere som om end andre.
Og, min kære, angående Theo...
Det føles måske som en løgn,
og kan måske endda kaldes løgn, hvis man slår ordet op, men...
...du mister ham.
Jeg synes ikke, at det er en løgn, når man beskytter den, man elsker.
Det er okay at vende ryggen til for at skjule, at man er bange.
Men Theo er ærlig. Han er ikke ligesom far.
Måske kan du lade løgnene fortsætte
- og have det fint med det, men... - Jeg har det ikke fint.
Min kære, det skal du og Jinny vide. Jeg har det ikke fint med noget af det.
Men det er min sag.
Jeg vil have mere end et liv af løgne.
Du måtte vende ryggen til for at gøre mig modig, men jeg er modig nu.
For det meste. Og du vender stadig ryggen til.
Her er hun endelig. Min datter.
Så nu har vi hertugen og hans "hertugerske".
Nu skal vi se jer danse. Kom nu, vi har ventet så længe.
Oberst, hvad får dig til at tro,
at de her unge mennesker vil være sammen med gammelfolk som os?
De er unge og forelskede. Det må du huske på.
Kom så, alle sammen. Det her skal forestille en newyorkerfest.
Nan fortæller ham det.
Og jeg synes, at hun har helt ret.
Theo, ikke så hurtigt. Ikke så hurtigt.
Er du okay? Er der sket noget?
Jeg elsker dig, Nan.
Vil du have mig?
Du skal sige det.
Ja. Ja, jeg vil. Jeg vil have dig.
Kom her.
- Jeg har savnet dig. - Har det ikke været hæsligt?
Hør her. Jeg ville... Hvordan er ægteskabet så?
Altså... Jeg er lykkelig.
Når vi er sammen, og det bare er os to...
- ...tager han sig kun af mig. - Det glæder mig.
- Han behandler mig som en... - Som en lady?
- Naturligvis. - Gør han virkelig?
Ja da. Jeg er lady Seadown.
Du lod mig stå alene. Igen.
Ja, det må du undskylde. Jeg skulle lige...
I dit hjem med din familie,
som jeg har indset, bestemt ikke er nemme mennesker.
Alt det her ståhej, der har at gøre, med hvem jeg er, går mig på.
Giftede du dig kun med mig på grund af min titel?
Nej... Selvfølgelig ikke. Jeg elsker dig.
Den her fest er ydmygende for mig. Ydmygende.
Hele den her vulgære fest,
afholdt til vores ære, men en hæslig fremvisning af dårlig smag.
Jeg havde troet, at jeg fortjente mere respekt.
- Jeg forstår ikke. - Fra dig. Min hustru.
Og også fra din mor.
Det her er sådan, hun vælger at præsentere sin nye svigersøn
for New York. Ved at vise mig og min titel frem. Det er nedværdigende.
Nej, du har helt ret. Og det er jeg ked af.
Det giver mig ingen nydelse at sige, at din mor burde undskylde.
For festen. For den latterlige første dans.
Det, vi netop var vidner til. Hun burde undskylde.
Men du mener vel ikke, at hun skal undskylde?
Jeg fortæller dig ikke, hvad du skal gøre, Virginia.
Theo.
Inden vi går ind igen, vil jeg fortælle dig noget.
- Jeg ville bare sige... - Er du lykkelig? Med mig?
Naturligvis.
Så lad være med at fortælle mig noget, der kan ødelægge det.
Mener du det?
Lad os blive gift snart.
Ville det være i orden?
Mor.
Den her fest, hele arrangementet, hele eftermiddagen, den...
Det har været en hæslig fremvisning af dårlig smag.
Du har været i England og ved, hvordan man opfører sig.
Men James fortjener større respekt.
Du har bragt ham i forlegenhed. Du har bragt mig i forlegenhed.
Jeg ville værdsætte det, hvis du ville undskylde.
Jinny, min skat, hvad er der med dig?
Lad os få folk ud på dansegulvet igen.
Mrs. St. George, jeg kan ikke takke Dem nok for denne vidunderlige fest.
Du har fået mig og min hustru til at føle os velkomne.
Naturligvis. Det er jo Jinnys hjem.
Måske har sejlturen gjort dig lidt sløj.
Målet med den her fest
og med hele vores liv er jo, at vi er lykkelige.
Jeg bliver snart hertuginde og får adgang til de kongelige.
Men jeg forventer at blive mindre imponeret af dem, end jeg burde,
fordi vores mor...
Min mor er en dronning.
Skuldrene tilbage. Hovedet højt.
Du har naturligvis ret, Jinny.
Alt ved den her fest er irrelevant og dårlig smag.
Det eneste, jeg er stolt af i hele det her lokale, er mine piger.
Jeg begge to.
Men jeg forbeholder mine undskyldninger og min skam
til de år, jeg brugte på at gå op i, hvad folk tænkte om mig.
Og måske en enkelt aften i Saratoga, hvor jeg klatrede over en mur
og kom til at vise borgmesteren mine næstbedste underklæder.
Lavinia, den her fest er vist under vores værdighed.
- Men det er din fest. - Vi går ud af lokalet.
- Okay. - Bare...
Tror du, at alt ordner sig, Lavinia?
Det aner jeg ikke. Slet ikke.
Tracy er ikke altid en god mand.
Det er de så sjældent. Hvad kan vi stille op?
Vi kan gøre vores bedste for at være voksne.
Jeg kan ikke bare flytte til New York.
Hvorfor ikke? Kom nu, Dicky. Vi kunne blive her.
Jeg kan ikke være i det hjem. Jeg kan ikke leve der.
Og jeg vil ikke lade din familie slukke Minnies gnist.
Du har besluttet, at du ikke har noget valg, og det er op til dig.
Men jeg har et valg.
Jeg skal bare beslutte mig.
Mor, jeg rejser tilbage til England med pigerne. For at være hos Jinny.
Og finde en mand, hvis jeg kan. Og Mabel kan tage med.
Åh, Lizzy, sådan skal det lyde.
Jeg tror på dig. Det gør jeg.
- Tak. - Selv tak.
Hertuginde Nan, hvornår rejser vi tilbage til England?
Åh, Lizzy, gudskelov.
Mor, tidligere...
Har du det godt, Mabel? Har du?
- Mine piger skal have det godt. - Ja, bestemt.
Men mor, hør her... Ovenpå...
Tag dit sjal ordentligt på, og så taler vi ikke mere om det.
Hvordan finder vi dig en mand, hvis du kun har sjalet halvt på?
Så Nan fortalte ham det ikke?
Får vi stadig en hertug i familien?
Jeg kan ikke det her længere, Tracy. Det er slut.
Tror du, at nogen ville kigge til din side, hvis du var alene?
Eller bare åbne døren for dig?
Det ville jo ikke engang have dig tilbage i Saratoga, Patti.
Du ved, hvor forvirret du bliver.
Du overlever aldrig.
Hun spurgte ind til hende. Hendes rigtige mor.
Og du fortalte vel ikke sandheden?
Nej, selvfølgelig ikke. Hvad tror du om mig?
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith