Du vet hva de sier om å se på kjelen.
Men de er så sene.
Om noen timer blir dette huset fylt med New Yorks fineste.
Jeg vil si at New Yorks fineste er her alt.
Du krøller kjolen min.
Takk, herr oberst, sir.
Jeg blåser i de andre som kommer.
Mrs. Paramore svarte faktisk og sa at hun gledet seg.
Men jeg blåser i dem alle.
Vel, Patti, begge døtrene har lyktes.
Selv avisene har hørt om hertugens ankomst.
EN HERTUG I NEW YORK ÅRETS KJÆRLIGHETSHISTORIE
Du er snill som holder meg med selskap mens Theo er borte. Kjeder du deg?
Slett ikke.
Det gjør jeg. Og du pleier ikke å kjede meg.
Jeg håpet på fornøyelige samtaler, men du er uvanlig tom for skandaløse historier.
Bare sliten. Sene kvelder. Du vet hvordan det er.
Ikke i det siste dessverre.
Men det er ikke det. Er du forelsket?
Unnskyld?
Moren din holdt skuldrene sånn etter at hun møtte faren din.
En danseskade, kjente jeg henne rett.
Guy, så pent jeg kan, hva gjør du her med skuldrene sånn?
Hva venter du på?
Theo er hertug, stakkars.
Han må bære byrden av å vente på en passende pike.
Men har du lagt merke til at du ikke er like viktig?
Takk.
Hvis hun passer for deg,
så ikke vær som faren din og vent høflig på at livet inntreffer.
Moren din grep livet.
Da hun møtte faren din ved innsjøen, satt hun ikke og håpet at han skulle komme.
Hun erklærte sin kjærlighet i et brev,
skrev det der og da ved innsjøen og ga ham det.
Bestemoren din ble forferdet.
Men faren din elsket henne hele livet.
Det gjorde vi alle.
Et liv uten kjærlighet er et halvt levd liv.
Og fra min høye alder kan jeg love deg at det er lenge til du blir gammel og dør.
Send potetene.
- Takk. - Ingen årsak.
TIL MIN KJÆRESTE NAN
MINE FØLELSER FOR DEG
KAN IKKE HOLDES HEMMELIGE LENGER
BASERT PÅ ROMANEN AV EDITH WHARTON
Vel, vel, vel. Hva slags tidspunkt er dette?
- Jenta mi. Velkommen hjem. - Hei, far.
Nan. Kom, jentene mine.
Gjør hun den rare arm-dansen?
Gå nå.
Småjentene mine.
De to småjentene mine er hjemme.
- Oberst. - Ja.
Mrs. St. George. Det gleder meg å hilse på deg.
Gleden er på vår side.
Jeg må klemme deg!
Så hyggelig å treffe deg.
Og Jinny fant seg en lord.
Se på det, Madison Avenue!
La oss ta bagasjen.
Vi vil ikke trenge oss på, så vi bor på Grand.
Grand. Så flott.
- Noen vil hilse på. - Alle er her.
- Vil du holde henne? - Ja takk.
Miss Testvalley, begge døtrene mine er lykkelige og etablerte takket være deg.
Ja.
Vi gjør vårt beste, men jeg vet at det ikke er som det du er vant til.
Vi valgte ut møblene selv,
og jeg er redd maleriene ikke er gamle.
- Er det en due i bur? - Ja.
Vi skal ha selskap med mat og folk...
Vi vet hva et selskap er. Hvorfor skal vi ha et?
For å ønske dere velkommen hjem. Vi har fått så mange SU-er.
Astor-paret, Clifford-paret, kanskje til og med Paramore-paret.
Men hvorfor er det en due i et bur?
Mrs. Cooper-Lockhart hadde en hegre. Fugler er chic.
Og fargene mine har duetema.
Utmerket. Hvem er klare for en mannedrink
borte fra all denne kvitringen? Mine herrer.
Fort, jenter. Dere må vaske dere.
Jeg beklager. Jeg ante ikke noe om selskapet.
Jeg er spent. Blir duene sluppet ut på et tidspunkt?
- Vil Mrs. Noen-Noen ta med hegren? - Jeg tror alt kan skje.
Vennen min. Gjestene kommer snart.
- Og jeg vil vise deg fram. - Hvorfor?
Fordi jeg er moren din.
Se hvem som trekker oss ned.
Lizzy!
- Lizzy. - Lizzy!
- Jeg har savnet dere. - Hei.
- Godt å se deg. - Hva har du drevet med?
- Eller hvem har du drevet med? - Ja!
Hvem er den heldige mannen som holder deg borte fra oss?
- Jeg bryr meg ikke om gutter og ekteskap. - Lizzy? Hvem har stjålet Lizzy?
Det er et selskap som snart begynner.
La oss få dere alle kledd.
Godt å se deg hjemme.
Mine herrer, skal vi?
Jeg beklager. Jeg tror jeg ga deg et telegram å sende.
- Ja, sir. - Jeg må ha det tilbake.
Jeg må få det tilbake. Jeg må...
De brukte lang tid på å transkribere det. Det ble ikke billig, så langt som det var.
Greit.
Ja, det var ganske langt.
Takk skal du
Beklager at jeg...
NEW YORK - BETALT
Mine to favorittdansere. Ha det morsomt.
Hertug!
Er det hertug eller hertug?
Vil du ha en drink? Beklager at det ikke er te.
Kommer Nan ned?
Hun havner sikkert i trøbbel et eller annet sted.
Hvordan overtalte du vår lille frie sjel til å si ja?
Så fort hun kunne gå, kunne ingen fange henne.
Jeg håper å gå ved siden av henne.
Det var fint sagt. Nan er en heldig jente.
Mrs. Paramore, velkommen. Jeg vet hvor opptatt du er.
Jeg ville ikke gått glipp av det.
Du har valgt duer, ser jeg.
Astor-familien hadde kanarifugler, og de så ikke bra ut.
Fuglene eller familien?
Begge.
Gratulerer, Mrs. St. George. Du har kommet langt.
Nan?
- Da venter jeg bare her. - Du skulle ikke gjøre det i dag.
Nå som jeg er her, får jeg ikke ansiktet til å late som.
Jenter. Jenter.
Det er fint for dem. Duene er litt mye. Men Patricia liker å overdrive.
Hvem gjør vel ikke det i New York?
- Hadde det vært meg... Lizzy, om du ikke... - Hadde skuffet familien?
Sviktet oss?
Hadde bestemt deg, av dårlig helse eller overspenthet,
for å dra derfra, ville vi kanskje holdt et sånt selskap.
Jeg sier bare at du var ballets stjerne på den trappen.
Alle sa det. Og hvis du bare drar tilbake til England og prøver...
- Hva? - Hun nekter.
Hun har møtt dronningen, og tror hun er en.
- Om jeg hadde døtre som var mer... - Velvillige?
- Lydige? - Tiltalende!
Dere fikk meg til å si det. Tiltalende.
- Jeg må finne Jinny. - Vent, Lizzy.
Hadde dere begge vært mer åpne for prosessen, kunne dette vært vårt selskap.
Ja. Men uten duene, vel?
Duene er litt overdrevet.
I pent selskap drikker man ikke en drink, vet du.
Jeg tror du drikker drinker, mor.
Jeg var en ungjente en gang og trodde jeg visste alt.
Men jeg er redd du blir tvunget til å innse at du ikke vet noe.
Når de andre drar tilbake til England, blir du her hos meg.
- Hva? Nei, det kan jeg ikke. - Hvis Lizzy blir her, blir du også det.
Hva vil folk si om jeg har døtre på ulike kontinenter?
Søsteren din har ødelagt for oss alle.
Mor, hun bare...
Nan, hva er det?
Alle er nede.
Jeg betyr ikke noe for deg. Du har aldri vært moren min.
Alt du har fortalt meg hele livet, har vært...
- Jinny, gå nedenunder, er du snill. - Jeg er lei for det. Det er min skyld.
Dette handler ikke om skyld, kjære. Gå ned og nyt kvelden din.
Skuldre bakover. Hodet hevet.
Unnskyld!
Unnskyld.
Vi har visst ikke hilst.
- Elizabeth. Lizzy. - Gleder meg.
Der er du jo. Jeg beklager.
- Jeg bare... Har du det hyggelig? - Ja.
Jeg er blitt presentert for Elizabeth.
Du kjenner Lizzy. Hun bodde hos dere og var i Runnymede.
Det var ganske mange der den helgen.
Selvsagt, jeg...
Vi løp rundt.
- Det er ikke lett å huske. - Beklager, jeg bare...
Jeg beklager.
Om jeg ikke hadde blitt født, eller om jeg aldri eksisterte...
La være.
Det ville vært lettere. Det ville vært bedre for deg og pappa.
Hele familien må ha hvisket og dultet hverandre,
og sluttet å snakke når jeg kom inn i et rom.
Det var ikke sånn.
Hvorfor løy du? Hver dag når du våknet, og du løy for meg hele dagen.
Og dagen etter sto du opp, og du løy for meg igjen.
- Vi har gjort feil. - Du har gjort feil.
Jeg er ikke din. Øynene mine er ikke dine. Hendene og føttene mine er ikke dine.
Og det er ikke rart at jeg sto pappa nærmest som liten.
Jeg hadde så dårlig samvittighet fordi jeg ble så glad når han kom hjem.
Men det var fordi han var pappaen min, og du var ingen. Du er ingen.
- Vent... - Jeg trodde det ville hjelpe å være her.
At hvis jeg bare snakket med deg...
Men du paraderer meg foran alle, og får meg til å lyve, og jeg kan ikke se på deg.
Vi må bare samle oss. Kom og sett deg.
Faren din tar seg av Theo. Vi kan snakke sammen.
Jeg lyver for Theo. Hvordan kan han gifte seg med meg uten å vite hvem jeg er?
Jeg vet ikke hvem jeg er. Hele livet mitt er en løgn.
Jeg må fortelle ham det.
Nan? Nan?
Nan.
Nan!
Mrs. St. George, kan jeg...
- Der er du, jo. Jeg har... - Ikke nå, Lavinia.
Theo.
- Den peneste brudens mor jeg har sett. - Hvor er Nan?
- Det er tid for... - Jeg må gå.
Mine damer og herrer, vi vet hvor skuffet dere ble
over å gå glipp av årets bryllup.
Så hjelp meg på den nest beste måten å gi en New York-velkomst
til lord og lady Seadown.
Det er ikke en første dans før dere har gjort det i New York.
La oss vise barna hvordan det gjøres, Patti.
Jeg må snakke med deg.
Slipp meg!
I himmelens navn, Patti. Hvis du ikke vil danse, kan du...
Nan vet det.
De tenkte vel at det var fint for oss...
Å bli paradert? Å iscenesette en falsk første dans?
Det passer jo, for alt i USA er en kopi.
Vet hertugen det?
- Hun sier at hun vil fortelle ham det. - Da er hun dum. Hun mister ham.
En hertug kan ikke gifte seg med en sånn jente.
- Hva med henne? Hva med meg? - Greit.
Jeg skal ordne opp.
Dette er ikke et tilfelle der du kan gå inn og få henne til å le.
Le litt over verden sammen, over hvor tøysete og morsom jeg alltid er.
Dette er kun din skyld.
Har du noen anelse om hva vi har ofret for din tro på
at du kan gjøre akkurat som du vil?
Når jeg ser på selskapet der ute,
med orkideene og maten og møblene,
virker det ikke som om noen ofrer noe.
Jeg bryr meg ikke om en flis av møblene!
Du har gjort oss til løgnere!
Jeg har kjempet for å holde familien sammen, og det skal jeg fortsette med.
Og det vil ordne seg fordi jeg ordner opp.
Jeg elsker New York!
New York elsker deg.
Jeg kan puste her.
Jeg kjenner meg fri.
Akkurat som...
Akkurat som da jeg var liten og kunne løpe rundt dagen lang,
før jeg måtte bruke så trange bukser.
Jeg liker deg i de løse buksene.
Husker du de kveldene før bryllupet?
De ettermiddagene.
De morgenene.
Skal vi...
I St. George-huset?
Vel, Conchita, dette er USA.
De fries land.
Kom.
- Jinny. - Der er du.
- Vi ville gratulere. - Gratulerer.
Du giftet deg med en ekte engelsk herre. En lord til og med.
- Og dere... - Giftet dere i skjul!
- Så romantisk. - Fabelaktig.
Hvordan er England? Bor dere i et slott?
Er alt veldig gammelt?
Ja, men det er gammelt og vakkert, ikke gammelt og skittent.
Lorder og ladyer har utmerket smak.
Jeg har alltid visst at Jinny ville nå langt.
- Om jeg ikke sa det, så tenkte jeg det. - Ja.
- Og det gjorde jeg også. - Og den kjolen, Jinny, den er så elegant.
Så elegant.
Ja, jeg tror jeg har sagt det.
Lizzy, hva driver du med?
Hvis vi må bli her hos mor, dør jeg.
- Du dør ikke. - Hvordan vet du det? Kanskje jeg gjør det.
- Før virket dette så kjent og... - Trygt.
- Ja. Og nå er det... - Det er annerledes.
Handler det om at Seadown valgte henne?
Mabel, du ligner mer på mor enn du noen gang vil innse,
for du vet slett ingen ting om noe som helst.
HOVEDINNGANG
- Fortell oss mer om ditt... - Store slott.
- Det er egentlig ikke et slott. - Hva heter det?
Tintagel... slott.
St. George-familien kan nok ikke fatte hellet.
Se deg rundt. Det er ganske glorete. Disse nye pengene.
Man kan jo si at alt i USA er av nye penger.
Unnskyld meg. Jeg må finne min forlovede.
KONFIDENSIELT
AVSENDER - GUY THWARTE ESQ.
Hvis du finner noen regninger du vil betale, så gjør det.
- Vær så god. - Jinny sa at det var brev.
Pussig med å bli eldre. Historier man trodde var begravd...
De dukker opp igjen, og de gir en ikke alltid gode følelser.
Hva får de deg til å føle?
Vil du snakke om følelsene mine? Det har du etter moren din.
Vil du vite sannheten?
Gammel.
Det er gammel jeg føler meg, Nan. Det virker umulig når man er ung.
Men det du føler når du løper rundt og danser med vennene dine...
En dag vil du følge den følelsen hvor som helst.
Spør hvem som helst på min alder. Alle later som vi er voksne.
Når beltet sprekker og håret er tynt på toppen,
og en vakker ung jente smiler til deg og ler av vitsene dine...
En mann kan ikke klandres for å se.
Hun vil at du skal se det.
Og samtidig er moren din fortsatt den peneste damen i landet,
men hun blir sliten og gretten. Så noen ganger...
Hvor er hun? Min virkelige mor?
Jenta mi...
Familien hennes fortalte at hun døde ikke lenge etter at du ble født.
Og hvem var hun?
Å...
Hun var...
Det er lenge siden. Og...
Hvordan så hun ut?
Hun var nok veldig vakker.
Såpass kan jeg si, for...
...se på deg.
Og hva het hun?
Jeg så ikke så grundig etter.
Nan. Nan.
Når jeg er borte fra New York og mor, er jeg så mye mer meg selv.
Det kan jeg tenke meg.
Og jeg har selvsagt knapt savnet deg.
Så...
Er det noen i England som er som oss?
Som deg?
Du skulle sett dem alle.
Det er ingen som er som meg.
Takk.
MOTTATT
Min kjære Nan, mine følelser for deg kan ikke holdes hemmelige lenger.
Jeg er svak. Og jeg er forvirret.
Men, Nan, min kjærlighet til deg er ikke det.
Så hva sa hun?
Jeg snakket med begge. Hun snakket ikke, og han lyttet ikke.
Han sa at pene jenter gir ham et blikk som de håper han legger merke til.
Og han kan ikke klandres.
Hvordan holder mor ut?
Jeg tror hun bare fortsetter som før.
Det er vel sånn ekteskap blir.
Pappa vil alltid være umulig.
Men, Nan, moren vår, hun...
...hun er helt og holdent glad i deg.
Få orden på ansiktet.
AVISER
ENGELSK HERTUG TAR NEW YORK-BRUD
SARATOGA-JENTE GIFTER SEG MED ENGELSK HERTUG
HERTUG - EKTER - HERTUGINNE
- Du er med i selskapet. - Nesten som om jeg er en ekte person.
- Er Minnie... - Hun sover trygt oppe.
Han er så bekymringsløs her.
Ingen av de barna vil bli bekymringsløse.
Når de vokser opp i Brightlingsea-huset. Det er ikke mulig.
De blir...
...kvalt.
Vi må bort fra familien hans.
Lady Marable, hvis jeg får lov,
lord Richard er en engelskmann, en førstefødt og en lord.
Men se på ham. Hvorfor skulle han ikke velge dette?
Han føler det nok ikke alltid under det taket, men i England har han makt.
Ingen engelskmann vil velge frihet over makt.
Har du spist noe?
Du har selvsagt rett.
Jeg har gjort feil. Mange.
Men jeg ville ikke trodd noen mor som sa hun ikke hadde det. Jeg gjorde mitt beste.
Jeg bar deg kanskje ikke her inne.
Men fra det øyeblikket jeg så deg, lover jeg at jeg har båret deg her inne.
Den dagen du kom til meg,
var den beste og vanskeligste dagen i mitt liv.
Hjertet var knust på grunn av faren din.
Men hjertet mitt ante ikke hva som var i vente.
Med øynene dine og de små fingrene.
Og lårene dine. Jeg kunne gripe en håndfull.
Og ikke si at øynene dine ikke er mine,
for jeg stirret inn i dem natt etter natt når du ikke ville sove.
Og fingrene dine er mine, for jeg kysset dem igjen og igjen.
Du smøg deg inn i hjertet mitt,
og gjorde det mye større og lysere og viktigere.
Da du var så høy, og du ville klatre,
som du alltid gjorde...
...snudde jeg ryggen til så du ikke skulle se at jeg var redd.
- Men var du det? - Mener du det?
Jeg er mor og kvinne.
Og begge de er livredde hver eneste dag.
Men jeg ville ikke at du skulle se at jeg var redd for deg.
Jeg ville at du skulle være fryktløs.
Og hadde vi fortalt deg det, ville du vært Nan med en hemmelighet.
Nan med spørsmål. Nan som følte seg annerledes.
Og jeg ville bare at du skulle være Nan.
Kanskje det var galt, men jeg improviserte på veien.
Og pappa sier at alle i hele verden bare later som de er voksne.
Og han har rett.
Selv om noen av oss prøver litt hardere enn andre.
Og, kjære, med Theo...
Det kan føles som en løgn,
det kan også kalles en løgn hvis du slår det opp i ordboken, men...
...da mister du ham.
Og jeg synes ikke det er løgn når man vil beskytte en man er glad i.
Det er greit å snu ryggen til for å skjule at du er redd.
Men Theo er ærlig. Han er ikke som pappa.
Og kanskje du kan la løgnene komme,
- og være fornøyd med det... - Jeg er ikke fornøyd.
Og det må du og Jinny vite.
Jeg er ikke fornøyd med noe av det.
Men det er opp til meg.
Jeg vil ha noe bedre enn et liv med løgner.
Og jeg vet at du snudde ryggen til for å gjøre meg modig, men jeg er modig nå.
For det meste. Og du har fortsatt snudd ryggen til.
Her er hun endelig, jenta mi.
Så nå har vi hertugen og "hertuga" hans.
Nå trenger vi en dans av dere. Vi har ventet lenge nok.
Oberst. Hvorfor tror du at ungdommene vil henge sammen med gamlinger som oss?
De er unge og forelsket. Det husker du vel.
Kom igjen, alle sammen. Dette skal være et New York-selskap.
Nan forteller ham det.
Og jeg tror det er riktig av henne.
Theo, ta det rolig.
Er alt i orden? Har det skjedd noe?
Jeg elsker deg, Nan.
Vil du ha meg?
Jeg vil at du skal si det.
Ja. Ja, jeg vil ha deg.
Kom hit.
- Jeg har savnet deg. - Har det ikke vært fryktelig?
Hør her. Jeg har villet... Hvordan er ekteskapslivet?
Jeg er lykkelig.
Når vi er sammen, når det er bare oss to,
- tar han seg av meg. - Så bra.
- Han behandler meg som... - Som en lady?
- Selvsagt. - Gjør han det?
Selvsagt. Se. Jeg er lady Seadown.
Du gikk fra meg. Igjen.
Jeg er lei for det. Jeg pratet...
I huset ditt med familien din,
som jeg forstår at ikke er enkle folk.
Jeg begynner å føle alt oppstyret, alle kommentarene om hvem jeg er.
Giftet du deg med meg for tittelens skyld?
Selvfølgelig ikke. Jeg elsker deg.
Dette selskapet er ydmykende for meg. Ydmykende.
Hele denne vulgære begivenheten,
til vår ære, likevel en fæl oppvisning av dårlig smak.
Jeg ville trodd at jeg fortjente mer respekt.
- Jeg forstår ikke. - Fra deg, min hustru, og fra moren din.
At dette er hvordan hun velger å introdusere sin svigersønn
for New York, ved å paradere tittelen min, det er nedverdigende.
Du har helt rett. Og jeg er så lei for det.
Det smerter meg å si at moren din bør be om unnskyldning.
For selskapet. Den farseaktige første dansen.
Den opptredenen vi bevitnet. Hun bør si unnskyld.
Du mener vel ikke egentlig at hun faktisk bør be om unnskyldning?
Jeg sier ikke hva du skal gjøre.
Theo.
Før vi går inn igjen, vil jeg fortelle deg noe.
- Jeg vil bare si... - Er du lykkelig? Med meg.
Selvsagt.
Så ikke si noe som kan ødelegge det.
Mener du det?
La oss gifte oss snart.
Er det i orden?
Mor.
Dette selskapet, hele begivenheten, hele ettermiddagen...
Det har vært en glorete oppvisning av dårlig smak.
Du har vært i England, så du vet hvordan man opptrer.
Men James fortjener mer respekt.
Du har satt ham i forlegenhet, og meg også.
Så jeg ville satt pris på at du ba om unnskyldning.
Jinny, elskede, hva går det av deg?
Jeg synes vi skal få alle til å danse igjen.
Mrs. St. George, jeg kan ikke få takket nok for dette fine selskapet.
Du har fått meg og min hustru til å føle oss så velkomne.
Velkomne, selvsagt. Dette er Jinnys hjem.
Overfarten over havet har kanskje gjort deg litt kvalm.
Hensikten med selskapet og livet vårt, har vært vår lykke.
Jeg blir snart hertuginne, og jeg får tilgang til kongelige av alle ranger.
Men jeg blir nok mindre imponert av dem enn jeg burde bli, for moren vår...
Moren min er en dronning.
Skuldrene bakover. Hodet hevet.
Du har selvsagt rett, Jinny.
Alt ved dette selskapet er irrelevant og av dårlig smak.
Det eneste jeg er stolt av i dette rommet, er dere jenter.
Begge to.
Men jeg sparer skammen til årene da jeg brydde meg om hva folk syntes om meg.
Og kanskje en kveld i Saratoga da jeg klatret opp en mur
og ved et uhell viste mamelukkene til borgermesteren.
Lavinia. Dette selskapet er under vår stand.
- Det er ditt selskap. - Vi går ut av rommet.
- Greit. - Bare...
Tror du alt kommer til å ordne seg?
Aner ikke. Overhodet ikke.
Jeg tror at Tracy ikke alltid er en god mann.
Det er de sjelden. Hva kan vi gjøre?
Vårt aller beste med å være voksne.
Jeg kan ikke bare flytte til New York.
Hvorfor ikke? Vær så snill, Dicky. Vi kan bare bo her.
Jeg kan ikke være i det huset. Jeg kan ikke leve.
Og jeg vil ikke la Minnie bli slokket av familien din.
Du har bestemt at du ikke har noe valg.
Men jeg har et valg.
Jeg må bare bestemme hvilket jeg skal ta.
Mor. Jeg drar tilbake til England med jentene. For å være sammen med Jinny.
Finne meg en mann om jeg kan. Og Mabel kan bli med.
Å, Lizzy, sånn skal det være.
Jeg har tro på deg.
- Takk. - Selvsagt.
Hertuginne Nan, når drar vi tilbake til England?
Å, Lizzy, gudskjelov.
Mor, tidligere...
Går det bra med deg, Mabel?
- Jeg vil at jentene mine skal ha det bra. - Ja.
Men, mor, ovenpå...
Ta på deg sjalet ordentlig, og det er punktum.
Hvordan skal vi finne en mann til deg hvis du har på deg et halvt sjal?
Så Nan sa ikke noe? Får vi fortsatt en hertug i familien?
Jeg kan ikke gjøre dette lenger, Tracy. Det er over.
Tror du noen ville sett på deg to ganger om du var alene?
Eller åpnet døren for deg? De ville ikke engang akseptert deg i Saratoga.
Og, vel, du vet hvor forvirret du blir.
Du ville aldri overlevd.
Hun spurte selvsagt om henne. Den virkelige moren.
- Du fortalte ikke sannheten? - Selvfølgelig ikke. Hva tror du jeg er?
Tekst: Evy Hvidsten