Jeg utroper oss til vinnere. Felles.
Felles snøballmestere.
- Se hvem som har kommet. - Ja. Her er jeg.
Deres Nåde.
Hyggelig at du kunne komme. Og kom du med...
Endelig er moroa her. Jeg ser at Guy tar seg av deg.
- Vi tar oss av hverandre. - Velkommen, begge to.
Vet mor at dere er her?
Og takk for at du tar deg av forloveren min.
Er jeg det?
Jeg håper det. Hvem ellers skulle det vært? Moren min i sjakett?
Kom hit. Takk.
Det er julaften. La oss tilbringe den med de vi er mest glad i.
BASERT PÅ ROMANEN AV EDITH WHARTON
Er noen av dem i live der?
Miles er morsom og sjarmerende.
Og han er en sånn fattig sønn nummer to som må gifte seg til penger.
Det er det jeg vil
Mor sleper oss hjem neste måned hvis du fortsatt er forferdelig ugift.
Det er jul. Jeg vil ikke tenke på hjemme.
Og hvis du vil bli, gift deg med ham, du.
Jeg elsker deg.
De venter på å se om vi begynner å krangle.
Kan ingen forstå "vennskapelig atskilt"?
Skal vi late som vi krangler for dramaets skyld?
Jeg kan lugge deg.
Unnskyld. Jeg mente det ikke sånn.
Vi vet begge hvem som liker å bli lugget, Dicky.
Mabel!
Nei!
Jeg elsker deg, Jinny.
Jeg elsker deg.
Det høres ut som Conchita.
Jeg skulle ønske vi kunne feire julen alene.
Med vennene dine her... er du iblant ikke så lett å elske.
Unnskyld, jeg...
Jinny.
Bare oss.
Bare oss. Alltid.
Så...
Hva skal du ha på deg?
Pakk dem runde, og ikke stå uten forsvar.
Snøballkrig.
Viktig å ha regler, som så ofte i livet.
Hvis hanskene dine må tørke...
Får jeg lov?
De sier at en hanske kan være et nyttig instrument for kommunikasjon.
"Jeg er forlovet."
"Skulle helst vært hos deg."
"Kan du sende meg nøttene?"
Ja.
Jeg foretrekker å snakke direkte i stedet for i kode.
Ta mange.
Julen er en tid for å holde familien samlet og korsettet løst.
Jeg knyter sjelden mitt.
Så hyggelig å ha deg her i år.
Theodore er selvsagt bare lykkelig nær stranden og atelieret sitt,
i det jeg kaller "ekstravagant isolasjon".
Men i år, trass i at Skottland er veldig langt fra Cornwall,
har han et smil om munnen, som jeg antar handler om deg.
En jul satte han sammen det nye toget sitt under sengen,
og vi så ham ikke på tre dager.
Tjenerne satte igjen tallerkener med mat til ham, som en katt. Han var 23.
Seks eller sju, tror jeg. Den beste julen i sitt liv, har han alltid sagt.
Til i år, tror jeg.
Du har gledet ham mer enn jeg kunne forestilt meg.
Han gleder meg også.
Jeg mener at vi... Vi nyter hverandres selskap.
Hva skal vi kalle snøbarnet vårt?
- Han ser ut som en lord. - Lord Snømann. Det heter han.
Du og jeg er et ganske godt team.
Jinny! Lek med oss!
- Fortere. Hypp. Hva er dette? - Jeg er ikke svak.
- Kom igjen. - Hva er dette, Lizzy?
- Jeg er ikke svak. - Fortere!
Kom igjen. Hypp, Lizzy. Kom igjen.
- Jinny, kom og lek med oss! - Jinny er her.
Hvor har du gjemt deg? Kom igjen.
Lizzy.
Sett deg på, du, så trekker jeg. Du har krefter som en maur.
Går det bra?
- Ja, det går bra. - La meg hjelpe deg opp.
- Er du sikker? - Jeg sa at det går bra.
Nei, jeg...
Nei, jeg trenger ikke hjelp. Jeg...
Wow.
Se så stor og sterk mannen din er, Jinny.
Du er så...
Alt Virginia vil, alt vi begge vil, er å ha en vidunderlig første jul sammen.
Og hun ville blitt veldig lei seg hvis det ble noe oppstuss.
Tror du ikke det?
Jeg håpet å møte deg tidligere.
Ja, jeg tenkte at under snøballkrigen og tøyset lette du egentlig etter meg.
Den kvelden, etter at vi hadde vært i båthuset, var jeg grusom.
- Unnskyld. Iblant vil munnen min... - Jeg vet ikke noe om munnen din.
- Jeg er så lei for det. Jeg skulle ikke... - Det var helt nytt for meg.
Det som skjedde.
Det vi gjorde.
Det jeg følte.
Alt sammen. Det var helt nytt.
Og jeg er så lei for at jeg...
Jeg følte det også.
God jul.
Det er en tøysete...
Sikkert.
De to minnet meg om...
Jeg mener at de gjør ikke det vi gjorde. Ikke i det hele tatt.
Noe som er dumt for dem.
Men det ville vært en helt annen spilledåse.
Det er bare den måten det virker som de er sammen...
Uansett...
Lizzy og jeg må snart tilbake til New York.
Og jeg har tenkt på en utvei for å kunne bli,
men i tilfelle planen min ikke fungerer...
Lykke til, Honoria.
Husker du at vi lekte gjemsel og lette etter Mabel?
Det var et tidspunkt da Seadown... Han var veldig fokusert på meg.
Vi gikk inn på et soverom for å lete, og jeg trodde...
Gikk dere inn på et soverom?
Han sa at jeg skulle kle av meg. Så jeg gjorde det.
Jeg var naken.
Jeg lå på sengen.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Hva gjorde han?
Etter en stund gikk han.
Han sendte en tjener for å si at han ikke kom tilbake.
Jeg ble ydmyket.
Det var nok hensikten, tror jeg. Å få meg til å føle meg verdiløs. Og det fungerte.
Jeg ville være alene med ham, tror jeg.
Kanskje jeg til og med ville kysse ham.
Jeg var så skamfull.
Hvorfor forteller du meg dette nå?
Jeg er bekymret for deg.
Du sa selv at han iblant vil at du skal være noe du ikke er.
- Slutt å si det. - Jeg vet at du ville ha en ektemann.
- Vi ble fortalt at vi skulle ønske det. - Jeg elsker ham.
- Det er ikke bare... - Jeg tror ikke
han elsker deg på den måten du håpet å bli elsket.
Så du sier ikke at James tvang deg inn i rommet.
Tvang han deg til å kle av deg?
Rev han kjolen av deg? Dyttet han deg ned på sengen?
- Det var ikke det jeg sa. - Han tvang deg ikke til noe.
Og da du kledde av deg, gikk han. Som en herre.
Hvis du angrer på at du fornedret deg selv, er det ikke James' skyld.
Men han er mannen min.
Han valgte meg, og jeg vil alltid velge ham.
Våkne nå.
Hvem nyter ikke en juleblund?
Viktig.
Takk.
For at du er her. Og for at du tar deg av alt.
Jenta mi.
Min lille skatt.
Det er jenta mi, det?
Feil rom?
Jeg har prøvd å lære hvordan man er mindre reservert.
Du er ikke reservert.
Kanskje jeg er full av hemmelig sjenanse.
Jeg så trusene dine før jeg så ansiktet ditt.
Honoria.
- Er det en mann som har fanget ditt øye? - Nei, det er ingen mann.
Du vet...
Selvsikkerhet er ikke bare hårbånd eller blomster i håret.
Det er en slags glød som kommer av å forstå seg selv.
Og det tror jeg du har.
Og det er aldeles vakkert.
Og undertøy hjelper selvsagt. Fantastisk undertøy.
Richard er ulykkelig hele tiden uten deg.
Vi er begge ulykkelige.
Men han kunne fått meg tilbake hvis han valgte å gi slipp.
- På hva? - Hva det enn er som holder ham tilbake.
Jeg bare spiste en valnøtt.
Jeg er glad på dine vegne.
- Og jeg har gløgg. - Stor dag.
- Jeg er her med Theo. - Din forlovede.
- Og du er her med Jean. - Fikk du meg hit for å bekrefte fakta?
- Jeg vil ikke snakke om det som skjedde... - Så da gjør vi ikke det.
Iblant får jeg panikk ved tanken
på å presse hele verden inn i bare ett liv.
Skjønner du hva jeg mener?
Jeg hadde en sånn.
Jeg satte nåler på alle stedene jeg ville besøke.
Og hvor vil du dra nå?
En million steder.
Men i det siste har jeg bare kunnet konsentrere meg om ett av dem.
Jeg vil bare si...
...at før vi møttes,
tenkte jeg en kort stund at en rik brud kunne være løsningen.
For å redde huset.
Kanskje jeg tenkte at det kunne redde moren min.
Men det var før jeg møtte deg.
Da jeg møtte deg, var det fullstendig ekte.
Uansett, huset vårt er borte.
Moren min er borte.
Og telegrammet? Det forsvunne telegrammet.
Hva sto det?
Det sto...
"Ha en fin tur med forloveden din. Kanskje vi ses snart."
Jean virker veldig hyggelig.
Det er hun virkelig.
Hun er full av overraskelser.
Det sies at familien hennes har penger. Så kanskje ønsket ditt oppfylles.
Theo leter nok etter meg.
Ja, ja, ja.
Så sterk du er.
- Ja. - Hei.
- Beklager. Det er din tur. Jeg kan gå. - Nei, bli.
Minnie elsker denne ballen.
Se.
Hva er det? Hva er det?
- Hun elsker den. - Det er favorittballen hennes.
- Favorittballen. - Du kan ikke spise den.
Minnie, Minnie. Forsiktig.
- Flink jente! - Bra.
Pen blomst, lady Honoria.
Det må være underlig, Miss Testvalley, å tilbringe hver jul med andres familie.
Vel, sånn er jobben.
Og jeg er stolt av å være mer...
Du er uunnværlig.
Du var den eneste guvernanten som forsøkte å lære meg fransk.
Bien sûr.
Det er ikke lett å finne nye horisonter i det huset. Men Richard er gift nå.
Han har sjansen til å finne lykke.
Og frihet.
God jul.
Hvorfor fridde du til meg?
Du ignorerte meg kvelden før, da vi alle lekte leker.
Og så om morgenen kom du med en ring.
Det er ikke lett for meg å vise hengivenhet.
Du har møtt familien min.
I Runnymede prøvde jeg å vinne hånden til den vakreste damen i rommet.
Du gjør meg nervøs.
Bare deg.
Jeg... Jeg må si dette høyt.
Lizzy sa at mens vi lekte leker, var dere to...
...ovenpå.
Så jeg betyr ingenting for deg?
Vær så snill, James.
Jeg sa at jeg ikke ville høre det. Jeg sa at du aldri ville gjort det.
Jeg sa at jeg alltid ville velge deg over alle andre.
Har du smakt disse?
- Gudskjelov at du er her. - Vi ville hatt det fælt uten hverandre.
De andre forstår oss ikke.
Vi er frie sjeler.
Ikke frie særlig lenge.
Foreldrene mine vil gifte meg bort til en rik tørrpinne.
Tenk om vi begge kunne ha funnet ektefeller som lot oss gjøre som vi ville.
Miles...
En som er en dame.
Florence Nightingale.
- Kelner... - Heller...
- En kjemiker. En forsker. - En doktor...
- Bartender. - Te.
- Tekopp. Jeg er en vindusåpner. - Honoria...
- Honoria. - Det er Mr. James Bullman.
Hvem?
Mr. James Bullman. Han leverer melk til foreldrene mine.
Hvis vi hadde kjent ham,
- ville det nok vært veldig bra. - Jeg kjente ingen. Han leverer...
- Kan jeg bare... - ...melk til foreldrene mine.
Mabel Elmsworth, dette er kanskje litt plutselig.
Men noen ganger
dukker noe opp som stemmer så godt.
- Vil du gifte deg med meg? - Og bli i England som din hustru?
Det ville... Det ville vært helt perfekt.
Bra gjort. Helt riktig.
Mabel, hva i all verden?
Det blir bra for oss alle. Nå kan ikke mor dra oss hjem.
Men...
Mabel, du elsker ham egentlig ikke.
Nei. Ikke mer enn han elsker meg.
Men hvilket gift par kan helt ærlig si at de er forelsket?
Holdt du ut?
Å vente så lenge.
Det er så godt som andre juledag.
God jul.
Det er ost.
Du er en veldig overraskende dame.
Jeg har grudd meg til julen i år.
Du har gjort den så...
Vil du dra på ridetur i morgen?
Hoppe over julelunsjen og all galskapen.
Det vil jeg gjerne.
- Tar du med osten din? - Ost er høydepunktet.
James?
Jeg er så lei for det.
Hva kan jeg gjøre?
Alt jeg gjør, er å forsikre deg om min hengivenhet til deg.
Jeg stoler på deg. Med alt. Du er livet mitt. Jeg har ingen hemmeligheter.
Kan du si det samme?
Det er sårende at du aldri gir meg grunn til å tro at du stoler på meg.
Jeg gjør det. Jeg stoler på deg. Jeg valgte deg.
Likevel har du disse barnslige ideene om å være en søster, en datter og en venn.
Hvisker med dem om gud vet hva. Hvordan vet jeg at du virkelig elsker meg?
Uten betingelser. Hvordan vet jeg at du setter meg høyere enn alle andre?
Bevis det for meg.
Vær så snill.
Det er sånn det skal være.
Jeg har ventet på deg.
Jeg skal bli en bedre mann.
Det lover jeg. Jeg skal vise deg det.
Du trenger bare å vise deg selv.
Ikke svar.
Jeg er nødt.
Kom inn.
- God jul, lady Marable. - God jul.
Lord Marable.
Jeg har kommet for å si adjø.
Jeg er blitt tilbudt en stilling i Cornwall, og har sagt ja.
Drar du? Men det er juledagen.
Jeg er redd jeg trengs straks. Vognen min blir forberedt nå.
- Hvordan kan vi overtale... - Jeg er redd jeg er bestemt, lady Marable.
Jeg ønsker dere begge alt godt, og vil glede meg over gode nyheter om dere.
Men det er på tide å gå videre.
For oss alle.
Minnie vil være påkledd og klar når dere er det.
Deres Nåde, god jul.
Jeg håper du hadde en fin...
Jeg må be deg pakke og dra straks.
Er dette... Er du...
Jeg har fått vite om situasjonen din.
At du er et produkt av din fars indiskresjon.
Vi forteller at din far er syk, og at du måtte dra tilbake til USA.
Innen neste sesong har nok alle glemt...
Vent. Hvordan... Hvem har sagt det?
Theo blir selvsagt såret. Men han vil forstå at forbindelsen er umulig.
I går sa du at han elsker meg og at jeg gleder ham.
Dette handler ikke om noe så trivielt som kjærlighet.
Om du hadde giftet deg med min sønn,
ville du ha ødelagt 500 år med dannelse og ofre.
Jeg er redd slekten ikke er en av de tøysete lekene du liker så godt.
Men ingen vet det. Ingen trenger å vite det.
Det smerter meg at du løy.
Jeg vet at du er fra et land der folk ikke er tynget av regler om anstendighet,
men i dette landet er den slags oppførsel utilgivelig.
Jeg venter aldri å se deg igjen.
Laura.
Vær så snill, ikke dra. Bli.
Du klarer fint å stå på egne ben, lord Richard.
Din egen familie.
Gamle vedheng trengs ikke.
Minnie vil savne deg fryktelig. Det samme vil Conchita.
Ingenting her handler om Conchita.
Hun er bare den siste i en lang rekke av folk som aldri vil forstå oss.
Sa du det?
- God jul? - Nei.
Om meg. Om moren min.
- Nei. Jeg sa at jeg ikke ville det. - Men du er den eneste andre som...
Jeg vurderte det en gang, men jeg sa at jeg ikke skulle gjøre det.
Og etter alt med å bli dratt inn i rom og...
Så hvis hertuginnen vet det, betyr det...
Jeg blir ikke gift. Det kan du være sikker på.
Hva føler du?
Hva føler du om ikke å bli gift?
Lettet.
Jeg ventet ikke å si det.
Jeg må gå og fortelle ham det.
Nan.
Jinny.
Jinny gjorde det hun mente var best, Annabel.
Som hun alltid gjør.
Jeg tilgir deg aldri.
Noensinne.
Jeg mister alt bare fordi du er...
Det Jinny vil mest av alt, Nan, er å unngå forlegenhet.
- Så hvis du drar stille... - Er det dette du vil? Virkelig?
Jeg er lei for det. Det er jeg virkelig.
Men din skam er ikke min skyld.
Et ekteskap skal ikke bygge på løgner. Du har rett.
Og ikke et liv heller.
Hvem fortalte du det til?
Hertuginnen har vært så snill å invitere oss til julefeiring, kjære.
Det er absurd å tro at dette ville forblitt hemmelig.
Det er best å få det overstått raskt.
Om Nan ikke stoler på at du gjør det beste,
viser det at dere har vokst fra hverandre.
Annabel, som vi har diskutert, spiser du ikke med oss. Sett deg, Theodore.
- Skal vi... - Vær så snill. Deres Nåde, jeg har villet...
Jeg har fått nok av å være redd, og jeg har noe jeg vil si høyt.
Jeg er uekte.
Faren min var utro.
Og Patricia St. George er ikke min virkelige mor.
Selv om jeg har skjønt at å være mor handler om mer enn blod.
De siste månedene har jeg følt veldig mye,
men det jeg nekter å føle lenger...
...er skam.
Det er kanskje amerikansk og gement.
Og jeg kunne signalisert det med en hanske og håpet ingen ville se det.
Men jeg er stolt over å ha overlevd avsløringen.
Jeg er stolt over moren min.
Og jeg er stolt over å være...
Jeg er stolt over å være.
Jeg er lei for at jeg løy for deg.
Jeg var redd.
Jo mer desperat man er etter å fortelle noen noe, jo vanskeligere er det iblant.
Jeg er lei for å ha satt deg i forlegenhet og for å ha ødelagt julen.
Det ser ut som en nydelig lunsj.
Du har selvsagt rett.
Dette har vært utrolig amerikansk.
Men jeg er veldig forelsket i en amerikaner.
Jeg vet godt at vi ikke kan velge hvordan vi er født.
Men vi kan velge hvem vi er og hvem vi elsker.
Jeg velger å være en som elsker deg.
Jeg elsket deg straks jeg så deg, og jeg vil aldri slutte å velge deg.
Annabel St. George, du er den jeg vil gifte meg med.
Det vil aldri forandre seg.
Og om nødvendig, selv om det ofte er folksomt der på juledagen,
vil jeg rope det fra taket.
Jeg elsker deg, Nan.
Jeg var redd du hadde ombestemt deg.
Det har jeg ikke. Ikke det minste.
La oss gjøre julen mindre komplisert.
Vi må snakke om dette under fire øyne.
Tekst: Evy Hvidsten