Vi är vinnare, säger jag. Delade vinnare.
Delade snöbollsmästare.
- Titta vem som kom. - Ja. Här är jag.
Ers nåd.
Roligt att du kunde komma. Kom du med...
Äntligen, dagen är räddad. Guy tar hand om dig, ser jag.
Vi tar hand om varandra.
Välkomna, båda två.
Vet mor att du är här?
Tack för att du tar hand om min bröllopsmarskalk.
Är det vad jag är?
Jag hoppas det.
Vem skulle annars vara det? Min mor i frack?
Kom hit. Tack.
Just det. Det är julafton. Låt oss fira den med våra nära och kära.
BASERAD PÅ ROMANEN AV EDITH WHARTON
Är nån vid liv där inne?
Du vet, Miles är rolig och charmig.
Och han ärver ingen titel utan måste gifta sig rikt.
Precis vad jag letar efter.
Du vet, mamma släpar hem oss nästa månad
om du ännu är skrämmande ogift då.
Det är ju jul. Inte tid att tänka på hemma.
Om du så gärna vill stanna kan väl du gifta dig med honom?
Jag älskar dig!
De väntar på att se om vi ska börja gräla.
Förstår ingen begreppet "vänskapligt åtskilda"?
Ska vi låtsas börja gräla för att göra det dramatiskt?
Jag kan dra dig i håret.
Förlåt. Jag... Jag menade inte så.
Vi vet nog båda vem som vill bli dragen i håret, Dicky.
Mabel!
Nej!
Jag älskar dig, Jinny.
Jag älskar dig.
Det låter som Conchita.
Jag önskar att vi kunde fira jul ensamma.
Ihop med dina vänner...
...är du mindre lätt att älska ibland.
Förlåt mig, jag...
Jinny.
Bara vi två.
Bara vi två. Alltid.
Jaha...
...vad ska du ha på dig?
Jämna till hörnen och sänk inte garden.
Snöbollskrig.
Viktigt med regler, som så ofta i livet.
Om du behöver torka handskarna...
Får jag?
Man brukar säga att en handske
är bra för att kommunicera saker.
"Jag är förlovad."
"Önskar att jag var med dig."
"Skicka nötterna, tack."
Ja.
Jag talar hellre i klartext än i kod.
Ta så det räcker.
Jul är en tid då man knyter familjebanden hårt
och lossar korsetterna.
Min sitter redan löst.
Så roligt att ha dig hos oss i år.
Theodore är förstås bara lycklig nära sin strand och sin ateljé,
i vad jag kallar "överdådig isolering".
Men i år,
trots att Skottland ligger mycket långt från Cornwall,
leker ett leende i hans mungipor, vilket jag antar är din förtjänst.
En jul satte han ihop sin nya modelljärnväg under sängen,
och vi såg honom inte på tre dagar.
Tjänstefolket fick lämna tallrikar med mat, som åt en katt.
Han var 23 då.
Sex eller sju, tror jag.
Hans livs bästa jul, sa han jämt.
Fram till i år, gissar jag.
Du har glatt honom mer än jag kunde ha föreställt mig.
Han gläder mig också.
Jag menar, vi... Vi trivs tillsammans.
Och vad ska vårt snöbarn heta?
- Han ser ut som en lord. - Lord Snögubbe.
Vi jobbar bra ihop, du och jag.
Jinny! Kom och lek med oss!
- Fortare. Hoppla. Vad är det här? - Jag är inte svag.
- Snälla du. - Vad är det här, Lizzy?
- Jag är inte svag. - Såja. Fortare!
Såja. Hoppla, Lizzy. Sätt fart.
- Jinny, kom och lek med oss! - Jinny är här.
Var har du hållit hus? Kom!
Lizzy.
Sätt dig på, så drar jag dig.
Du är svag som en myra.
Hur gick det?
- Det är ingen fara. - Förlåt. Jag ska hjälpa dig upp.
- Förlåt. Är du säker? - Jadå, det gick bra.
Nej... Jag...
Jag behöver ingen hjälp. Jag...
Oj.
Se så stor och stark din make är, Jinny.
Du är så...
Allt Jinny vill ha,
allt vi båda vill ha,
är att få en härlig första jul tillsammans.
Hon skulle säkert bli mycket ledsen om det blev nåt bråk.
Tror du inte?
Jag hoppades få träffa dig förut.
Ja, under allt ståhej och snöbollskastande tänkte jag
att du egentligen tittade efter mig.
Den där kvällen, efter att vi hade varit i båthuset, jag var hemsk.
Förlåt mig. Ibland är min mun...
Jag vet inget om din mun.
Men jag känner mig hemsk.
- Jag borde inte ha... - Det var helt nytt för mig.
Det som hände.
Det vi gjorde.
Det jag kände.
Alltihop. Det var nytt.
Jag är så ledsen att jag...
Jag kände det med.
God jul.
Det är en fånig...
Troligen.
De där två påminde mig om...
Alltså, de gör inte det vi gjorde. Inte alls.
Vilket är otur för dem, egentligen.
Men det vore en helt annan sorts speldosa.
Jag bara... Deras sätt att vara tillsammans...
I alla fall...
Lizzy och jag måste åka hem till New York snart.
Jag har faktiskt tänkt ut ett sätt att kunna stanna,
men ifall min plan slår slint...
Lycka till, Honoria.
Minns du när vi lekte sardiner och letade efter Mabel?
Det var när Seadown var...
Han var så fokuserad på mig.
Vi gick in i ett sovrum för att titta, och...
Gick ni in i ett sovrum?
Han sa åt mig att klä av mig.
Så det gjorde jag.
Jag var naken.
Jag låg på en säng.
Jag visste inte vad jag förväntades göra.
Vad gjorde han?
Efter ett tag gick han.
Han lät en betjänt hälsa att han inte skulle komma tillbaka.
Jag var förödmjukad.
Vilket nog var meningen. Att jag skulle känna mig värdelös. Det fungerade.
Jag ville vara ensam med honom, tror jag.
Kanske till och med kyssa honom.
Jag skämdes så.
Varför... Varför berättar du det här nu?
Jag är orolig för dig.
Du sa själv att han ibland vill att du ska vara nåt du inte är.
- Nej, sluta säga det. - Jag vet att du ville ha en make.
- Vi blev båda lärda att önska det. - Nej. Jag älskar honom.
- Det är inte bara... - Men jag tror inte
att han älskar dig som du hoppades bli älskad.
Så du påstår inte att James tvingade in dig i rummet?
Tvingade han dig att ta av dig kläderna?
Slet han av dig klänningen?
Knuffade han ner dig på sängen?
Så sa jag inte.
Han tvingade dig inte till nånting.
Och när du klädde av dig gick han, som en gentleman.
Lizzy, om du ångrar att du förnedrade dig är det knappast James fel.
Men han är min man.
Han valde mig, och jag ska alltid välja honom.
Dags att vakna.
Skönt med en tupplur vid jul.
Livsviktigt.
Tack.
För att du är här. Och för att du tar hand om allt.
Min lilla flicka.
Min lilla skatt.
Duktig flicka.
Fel rum?
Jag försöker lära mig att vara mindre reserverad.
Du är inte reserverad.
Jag kanske har en hemlig blyghet.
Jag såg dina trosor innan jag såg ditt ansikte.
Honoria.
Kanske har nån man fångat din blick?
Nej, ingen man.
Vet du,
självförtroende märks inte bara genom hårband eller blommor i håret,
utan genom en utstrålning som kommer av att förstå sig själv.
Vilket jag tror att du gör.
Och det är helt underbart.
Underkläder hjälper ju också till.
Fantastiska underkläder.
Richard är olycklig hela tiden han är utan dig.
Vi är helt olyckliga båda två.
Men han får mig tillbaka direkt om han bara släpper det.
Släpper vad?
Det som håller honom tillbaka.
Jag åt en valnöt, bara.
Jag är glad för din skull.
- Och jag har druckit glögg. - Stor dag.
- Jag är här med Theo. - Din fästman.
Och du är här med Jean.
Tog du hit mig för att bekräfta faktum?
Jag vill inte tala om det som hände när vi...
Då gör vi inte det. Absolut.
Ibland får jag panik över tanken
att försöka pressa in hela världen i en livstid.
Förstår du vad jag menar?
Jag hade en sån förut.
Jag satte nålar på varje plats jag ville besöka.
Och vart vill du fara nu?
Till massor av platser.
Men på sista tiden har jag bara kunnat tänka på en.
Jag vill göra klart...
...att innan vi möttes
trodde jag ett kort tag att en rik brud kunde vara svaret.
För att rädda godset.
Dumt nog trodde jag kanske att det kunde rädda min mor.
Men det var innan jag mötte dig.
Nan, när jag mötte dig blev det plötsligt helt verkligt.
Hur som helst är godset borta nu.
Min mor är borta.
Och telegrammet? Det bortkomna telegrammet.
Vad stod det i det?
Det stod:
"Ha en trevlig resa med din fästman. Kanske ses vi nån dag."
Men Jean verkar så fin.
Det är hon verkligen.
Ja, hon är full av överraskningar.
Och hennes familj lär vara rik.
Så din dröm kanske bli sann trots allt.
Theo undrar nog var jag är.
Ja, ja.
Se så stark du är.
- Ja. - Hej.
- Förlåt. Det är din tur. Jag kan gå. - Nej, stanna.
Minnie älskar den här bollen.
Titta.
Vad är det där?
- Hon älskar den. Undrar varför. - Hennes favoritboll.
- Det är det. - Nej, du kan inte äta den.
Minnie, Minnie, försiktigt.
- Duktig flicka! - Bra gjort.
Vilken fin blomma, lady Honoria.
Det måste kännas konstigt, ms Testvalley,
att tillbringa varje jul med andras familj.
Det ingår i jobbet.
Och jag anser mig vara lite mer än bara...
Du är oumbärlig.
Du var den enda guvernanten som försökte lära mig franska.
Bien sûr.
Inte lätt att finna nya möjligheter i det huset.
Men Richard är gift nu.
Han har chansen att bli lycklig.
Och fri.
God jul.
Varför friade du till mig?
Du ignorerade mig kvällen innan när vi alla lekte lekar.
Men så nästa morgon kom du med en ring.
Virginia, det ligger inte för mig att visa värme.
Du har träffat min familj.
I Runnymede försökte jag vinna den vackraste kvinnan där i äktenskap.
Du gör mig nervös.
Bara du.
Jag... Jag måste säga det här högt.
Lizzy sa att när vi lekte lekar, var ni två...
...på övervåningen...
Är det så det är? Är jag ingenting i dina ögon?
Snälla James.
Jag sa att jag inte ville höra det.
Jag sa att du aldrig skulle göra det.
Jag sa att jag alltid skulle välja dig före... nån annan.
Har du smakat de här?
Tur att du är här.
Vi skulle vara vilsna utan varandra.
De andra förstår oss inte.
Vi är fria andar.
Jag är inte fri så länge till.
Mina föräldrar tänker gifta bort mig med nån rik torrboll.
Om vi bara kunde finna makar som lät oss göra vad vi vill.
Miles...
Nån som är en kvinna.
Florence Nightingale.
- Betjänt... - Häller...
- ...apotekare. Forskare. - ...läkare...
- ...bartender. - Te.
- En kopp te. Jag. Fönster... - Honoria. Honoria...
- Honoria. - Det är mr James Bullman.
Vem då?
Mr James Bullman, mjölkutkörare hos mina föräldrar.
Om vi bara kände honom
- hade det där säkert varit väldigt bra. - Jag...
Jag kom inte på nån. Han kör ut...
- Allihop, får jag bara... - ...mjölk hos mina föräldrar.
Mabel Elmsworth, det här kanske kommer plötsligt.
Men ibland
händer saker som känns fullkomligt logiska.
Vill du gifta dig med mig?
Och bo i England som din fru?
Det vore... Det vore fullkomligt perfekt.
Bra gjort. Precis rätt.
Mabel, vad i hela världen?
Det blir bra för oss alla. Nu kan inte mamma släpa hem oss.
Men...
Mabel... du älskar inte honom.
Nej. Alltså, inte mer än han älskar mig.
Men vilka gifta par kan ärligt säga att de är förälskade?
Att du stod ut.
Att vänta så länge.
Det hann nästan bli annandag jul.
God jul.
Det är ost.
Du är en överraskningarnas kvinna.
Jag har våndats för den här julen.
Du gjorde den så...
Vill du ta en ridtur imorgon?
Missa jullunchen och undvika allt ståhej.
Hemskt gärna.
- Tar du med din ost? - Ost är huvudrätten.
James?
James, förlåt mig.
Vad kan jag göra?
Jag gör inget annat än visar tydligt min kärlek till dig.
Jag anförtror dig allt i mitt liv. Du är mitt liv. Jag har inga hemligheter.
Kan du säga detsamma?
Det är sårande att du aldrig ger mig skäl att tro att du litar på mig.
Det gör jag. Jag litar på dig. Jag väljer dig.
Ändå håller du fast vid barnsliga idéer
om att vara en syster, dotter och vän,
och viska med dem om allt möjligt.
Hur vet jag att du verkligen älskar mig?
Oreserverat. Hur vet jag att du sätter mig över alla andra?
Bevisa det för mig.
Snälla du.
Det är så här det ska vara.
Jag har väntat på dig.
Jag ska bli en bättre man.
Det lovar jag. Jag ska visa dig.
Du måste visa det för dig själv först.
Öppna inte.
Vi måste.
Kom in.
- God jul, lady Marable. - God jul.
Lord Marable.
Jag kom för att säga adjö.
Jag har erbjudits en plats i Cornwall, som jag har accepterat.
Slutar du? Men det är ju juldagen.
Man behöver mig tyvärr brådskande.
Man selar för min droska.
Vad kan vi göra? Hur kan vi övertala dig...
Mitt beslut är fast, lady Marable.
Jag önskar er båda lycka, och hör gärna av er med nyheter.
Men det är nog dags att gå vidare.
För oss alla.
Minnie är klädd och färdig när ni önskar.
Ers nåd, god jul.
Jag hoppas att ni har haft en und...
Jag måste be dig att packa och åka härifrån genast.
Är det... Skojar...
Jag har nyligen blivit medveten om din belägenhet.
Att du är produkten av din fars snedsteg.
Vi säger till alla att din far är sjuk
och att du måste återvända till USA.
Nästa säsong har säkert alla glömt...
Vänta lite. Men hur... Vem berättade?
Theo lär förstås bli sårad.
Men han lär inse att giftermål mellan er är omöjligt.
Så sent som igår sa ni att
han älskar mig och att jag gör hon lycklig.
Det här handlar inte om nåt så trivialt som kärlek, Annabel.
Om du skulle äkta min son,
skulle du förstöra 500 år av hövlighet och uppoffringar.
Arv är tyvärr inte en av de där fåniga lekarna du tycker om.
Men ingen vet. Ingen behöver veta. Vi behöver inte berätta för nån.
Jag är mycket ledsen att du ljög, Annabel.
Du kommer från ett land
där folk inte är bundna av anständighetens krav,
men här i landet är sådant uppförande oacceptabelt.
Jag väntar mig inte att se dig igen.
Laura.
Åk inte, snälla. Stanna.
Ni står på egna ben nu, lord Richard.
Er egen familj.
Dags att klippa gamla band.
Minnie kommer att sakna dig mycket. Även Conchita.
Det här handlar inte alls om Conchita.
Hon är den senaste i en lång rad människor som aldrig lär förstå oss.
Sa du det till henne?
- God jul? - Nej. Nej.
Om mig. Om min mor.
Nan, självklart inte. Det lovade jag ju.
Men du är den enda som vet utom...
Jag kanske funderade på att skvallra, men när jag lovade, höll jag ord.
Och efter allt det här och att dras in i rum och...
Så om hertiginnan vet, innebär det...
Jag ska inte gifta mig. Det kan du vara säker på.
Och hur känns det?
Hur känns det att inte gifta sig?
Jag känner lättnad.
Jag väntade mig inte att säga det.
Jag måste gå och berätta för honom.
Nan.
Jinny.
Jinny gjorde det hon ansåg bäst, Annabel.
Som hon alltid gör.
Jag förlåter dig aldrig.
Aldrig nånsin.
Jag kommer att mista allt bara för att du är...
Vad Jinny helst önskar, är att undvika pinsamheter.
- Så om du ger dig av lugnt... - Är det vad du vill? Verkligen?
Jag beklagar. Verkligen. Jag...
Men din skam är inte mitt fel.
Ett äktenskap bör inte vila på lögner, det har du rätt i.
Inte ett liv heller.
Vem berättade du för?
Hertiginnan var vänlig nog att bjuda oss hit över jul, kära du.
Det är absurt att tro att det hade kunnat hållas hemligt.
Bättre att få det gjort direkt, utan omsvep.
Om din syster inte litar på att du gör det som är bäst,
visar det bara ytterligare att ni har växt isär.
Annabel, du gör oss inte sällskap, som sagt. Sitt ner, Theodore.
- Allihop, ska vi... - Snälla ni. Ers nåd, jag har önskat...
Jag är trött på att vara rädd
och har nåt som jag vill säga högt.
Jag är en oäkting.
Min far var otrogen,
och Patricia St. George är inte min riktiga mor.
Fast jag har kommit att tro att moderskap handlar om mer än blod.
De senaste månaderna har jag känt miljoner saker,
men en sak jag vägrar känna längre...
...är skam.
Jag kanske är amerikansk och framfusig i detta.
Jag kanske borde signalerat med en handske
och hoppats att ingen skulle märka.
Men jag är stolt över att ha överlevt detta avslöjande.
Jag är stolt över min mor.
Och jag är stolt över att vara...
Stolt över att vara.
Förlåt att jag ljög för dig.
Jag var rädd.
Ju mer desperat man är att berätta en sak för nån,
desto svårare är det ibland.
Men jag är ledsen för att jag generade dig
och förstörde julen för dig.
Lunchen ser härlig ut.
Du har förstås rätt.
Denna uppvisning är mycket amerikansk till sin karaktär.
Men jag råkar vara förälskad i en amerikanska.
Jag vet bättre än de flesta att vi inte väljer hur vi föds.
Men vi kan välja vilka vi är och vilka vi älskar.
Jag väljer att vara en person som älskar dig.
Jag älskade dig direkt jag såg dig, och kommer aldrig att sluta välja dig.
Annabel St. George, du är kvinnan jag vill gifta mig med.
Det kommer inte att förändras.
Och om nödvändigt, fast det kan vara trångt där uppe på juldagen,
ska jag ropa ut det från taket.
Jag älskar dig, Nan.
Jag var rädd att du skulle ändra dig.
Det har jag inte. Inte alls.
Låt oss göra julen mindre komplicerad.
Theodore, vi måste prata i enrum om det här.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson